m 
Blir locket isoleradt lagdt på hartzkakan, kan man 
föreställa sig, att endast deu fria elektriciteten 
^(i—m^)E verkar fördelande på detsamma, eme- 
dan de bundna elektricilelerna i B och A i det 
närmaste upphäfva livarandras veikningar på C, 
som ofvanföre är visadt. I locket blir således 
n(l—m^)E bunden , b vilken elektricitet blott ganska 
litet af viker från (1— m^)^, emedan n i anseende 
till det ringa afståndet kan antagas lika med en- 
heten. Förutsatt detta, blir -(i-m^)E fri i loc- 
ket. Blir locket afledande vidrördt, bortgår ne- 
gativ elektricitet, och de bundna elektricitets- 
mängderna i nedra beläggningen och locket re- 
presensen teras genom formlerna (4) och (5), när 
tecknet ombytes på högra sidan. Men då n=l, 
blir x = o och y—E, hvaraf sj^nes, att den bundna 
elektriciteten i nedra beiäs^gnin^en nästan för- 
svinner genom vidröi ingen, då deremot lockets 
bundna mängd blir lika stor med hartzkakans 
elektricitetsmängd. Då således locket förlorar ne- 
gativ och den nedra beläggningen positiv elek- 
tricitet, kännes ett elektriskt slag genom dessa 
motsatta elektriciteters plötsliga förening, om de 
förra ledande förenas med handen. Upplyftes 
locket isoleradt, blir dess bundna positiva elek- 
tricitet E fri, och det slår en stark gnista till en 
närmad ledare. 
Om elektroforens basis innan lockets påsät- 
tande är isolerad, bindes i detta sednare som 
förut {i-ne)E och -(l-m')E sättes i frihet. Vid- 
röres locket ensamt, så försvinner dess fria elek- 
tricitet — (1— m^)i^ och den qvarblifvande bundna 
binder tillhaka i- hartzkakan — (1— m^)^', och såle- 
des blir här all elektricitet bunden. Men då 
(I— m^)J^ i locket och —{i—m^)E \ hartzytan upp- 
K, v. Akad. Han dl. 7845. 36 
