455 
kant under namn af Skaiti och som, enligt deras upp- 
gift, alla år förekommer på hedar och myror i grann- 
skap af större eller mindre vattendrag på högfjällen, 
söktes af mig redan under förra resan, ehuru då för- 
gäfves; men mina ifriga önskningar i afseende härpå 
gingo denna gång bättre i fullbordan, och jag fick 
många gånger tillfälle att studera denna interessanta 
fogels lefnadssätt. 
På den inom snöregionen belägna vidsträckta heden 
på fjellet Peliekaisin anträffades det första exemplaret, 
som, utan att visa någon skygghet och liggande på 
släta marken, fälldes. Denne, som var en hanne, var, 
såsom det tycktes, alldeles ensam. Sedermera såg jag 
ingen "Skaiti förr, än då jag på resan till Alkavare den 
25 Juli hade framträngt omkring 6 mil inpå fjellen 
och kommit till fjelldalen Wassja; då trätFades åter 
några par, som der flögo omkring. Allt efter som 
vårt tåg vidare framskred mot kölen, allt talrikare 
förekommo dessa foglar, som vid Alkavare syntes i 
största antal. Under framtågandet öfver sumpiga fjell- 
planer vid bäckar, sjöar och myror lika väl som på 
torra steniga fjellkullar, ja! på sidan af fjellspctsarna 
uppe bland eviga snön förekom denna fogel parvis 
kringflygande och noga bespejande hvarje ovanligt 
föiemål, i händei'>e några af de många kamraterna 
skulle ha kunnat lemnat något, som kunde tjena att 
tillfredsställa denna fogels stora glupskhet och rofgi- 
righet. Oupphörligen såg man dessa lätta luftseglare 
med sin hoppande flygt klyfva rymden och göra de 
vackraste och ledigaste kastningar eller vändningar, 
för att antingen slå ned på sitt utsedda byte, eller 
förfölja och undvika sina kamrater. Härunder och 
under det de förföljde oss, af ömhet för sin afföda, 
läto de ständigt, hvilken tid på dygnet som helst, höra 
sitt sträfva, ilskna skrik i-i-i-ahj, je-åh — je-åh — 
jt-ah! och nalkades oss så nära under flygten, att vi 
kunde kasta stenar och käppar på dem, och jag kunde 
nedskjuta dem med finaste sparfhagel. Ungarne gömde 
si^? så väl, att ej mer än en sågs. 
De skjutna Skaiti voro mycket feta och deras ma- 
gars contenta bestodo i bär af Empetrum nigrum, en 
stor art Harkrank (Tipula speculum), ostyckadt slu- 
kade fjellmöss, fogelägg och skalinsekter såsom Nebriae. 
Ehuru måsar fu nnos, såg jag ingen Lestris anfalla nå- 
gon sådan; men väl såg jag en Skaiti nedslå och straxt 
