467 
sina slaggförsök , anställda vid Bergsskolan åren 
1826 och 1827, lade han grunden lill en ralio- 
nel behandling af både masinäsleri och smide, 
och de afhandlingar i dessa ämnen han inlem- 
nat lill Kongl. Bergs-Kollegium torde vara det 
mest vetenskapliga, som i denna väg finnes. Hans 
praktiska method att pröfva jern- och koppar-mal- 
mer är otvifvelaktigt den mest ändamålsenliga. 
Den Sefströmska Assjan^ af honom inrättad för- 
nämligast till jernprofvens anställande, har blif- 
vit allmänt antagen, och kallas ofta af Tyskarne 
das Teufelsfeuer, i anledning af den starka hetta, 
som derigenom åstadkom mes. Sefströms Rostugn 
torde ock förtjena att här ihågkommas, såsom 
utan tvifvel den, hvilken är konstruerad på de 
mest vetenskapliga principer — flera andra för- 
bättringar att förtiga. 
Prof. Sefström ansågs i sednare tider vara 
den, som ville motverka nja försök och införandet 
af förbättringar i den Svenska jernhand teringen; 
men de som hyst denna föreställning, hafva helt 
och hållet missförstått honom. Ingen kunde var- 
mare än han arbeta för uppfinning af nya me- 
toder eller förbättringar af de gamla; men han 
ville att dessa metoder skulle vara afpassade 
efter våra behof. Han bestridde aldrig t. ex. 
puddlingsjernets egenskap af jemnJiet, men han an- 
såg att det, såsom tillkommet genom en väll- 
nings- eller sammanhäftnings-process, aldrig kun- 
de få samma täthet som vårt efter gamla meto- 
den tillverkade jern. Han ville att vi af våra 
goda malmer med trädkol borde fortfarande till- 
verka sådant jern, som Engelsmännen icke kunna 
åstadkomma af sina orena malmer med stenkol, 
och att vi borde söka förbättra våra egna, eller 
uppfinna andra metoder, men icke införa så- 
