17 
djurlifvet under nämnde period nått sin höjdpunkt, sin "^cwe" 
(HiECKEL) , och att det sedan dess kulminerat och börjat inträda 
uti sitt sista, eller återgångsstadium, "Paracme." Yi torde 
böra förklara detta något närmare. Palseontologien ådagalägger, 
att de organismer, som lefvat på jorden, under de på hvarandra 
följande geologiska perioderna varit stadda uti en fortgående ut- 
veckling från lägre till högre former, och således, hvad djur- 
organismerna beträffar, från ett lägre djurlif till ett högre och 
fullkomligare. Man har derföre, såsom redan blifvit anfördt, 
uti denna utveckling funnit en fullständig analogi med den ut- 
vecklingsgång, som hvarje nu lefvande djurindivid är underka- 
stadt; och då denna sednare visar trenne hufvudsakliga stadier 
uti sin fortgång, nemligen ungdom, mogenhetsålder och ålder- 
dom, som slutar med död; så har man äfven med rätta för 
djurlifvet i allmänhet, betraktadt från dess första uppkomst på 
jorden, uppställt dessa trenne olika stadier. Det första stadiet 
tillhör naturligtvis de primära och secundära geologiska perio- 
derna, och den stora rikedomen på kraftiga och blomstrande 
former af den högsta djurklassen, däggdjuren, under tertiärpe- 
rioden tyckes vid första påseendet tala för att förlägga det an- 
dra stadiet till denna period; och i så fall skulle den närva- 
rande perioden vara i början af det sista, eller tredje stadiet. 
Men ehuru tertiärperi odens djurlif både i de varma, tempererade 
och kalla trakterna af jorden, såvidt vår bristfälliga kunskap räc- 
lefvande e\g; ocli äfven denna skiljaktighet synes vara en följd af den 
enorma växtligheten af hornen af Cervus megaceros. Liksom hos denne, har 
dof hjorten stundom ögontaggen klufven, och å bakre sidan af hornet en 
tagg midtemot midteltaggen. (Dylikt exemplar förefinnes å Upsala Univer- 
sitets Zoolog, museum). Men hornens trinda del är jemförelsevis något 
längre , en följd af en mindre stark utveckling af kronan, och denna har en 
del af sina taggar baktill, i stället för framtill, såsom hos C. megaceros, 
hvilket dock icke torde vara af den betydenhet, som Owen velat tillerkänna 
det. Hos kraftfulla hanar med starkt utbildade horn synas en del af tag- 
garne vid kronans spets vara på god väg att öfvergå på främre sidan, och 
vi kunna derföre mycket lätt tänka oss det egna förhållandet med krontag- 
garnes läge hos G. megaceros, såsom varande en följd dels af deras enorma 
växtlighet hos denne , och dels af någon för denna urgamla form egen bild- 
ningstendens. Den stora mängd af fossila lemningar af stora och till dels 
kolossala däggdjur, som A. Gaudry (Animaux fossiles et Géologie de TAt- 
tique. Paris, 1862) funnit vid Pikermi i Attica i Grekland, och som alla till- 
höra tertiär-formationen , tyckas äfven gifva ett anmärkningsvärdt stöd för 
denna åsigt. 
2 
