9 
en öppning i dennas midt framtränger processus odontotdcus 
från följande halsvertebran. Härvid är det emellertid serdeles 
anmärkningsvärdt, att epistropJiceus åtminstone hos en del orm- 
lika ödlor och hos ormarne, bär tvenne hypapophyser, afhvilka 
den främre tydligen tillhör processus odontoideus och den bakre 
sjelfva epistropJiceus. Då i allmänhet eljest hvarje verteberkropp 
endast bär en hypapophys, tyckes det vara en anomali, att at- 
las har 2:ne sådane, ifall vi tyda ^roc. odontoideus såsom den 
från atlas afsöndrade kroppen, och således såsom egentligen 
tillhörande atlas. Någon gång händer det, att den främsta af 
dessa hypapophyser, d. v. s. den, som bildar den undre ringen 
af atlas , icke fullständigt utvecklas. Så t. ex. förblir den brosk- 
artad hos Phascolomys och Phascolarctos ; och hos Macropus 
m. fl. marsupialier är den också broskartad , men den undre bå- 
gen eller ringen af atlas tillslutes dock hos dessa sednare genom 
förbening, som utgår från dess neurapophyser. Hos foglarne 
finna vi hypapophyser å ett större eller mindre antal af halsens 
vertebror samt äfven å de främre bröstvertebrorna. A epistro- 
pJiceus synes den, åtminstone stundom, t. ex. hos Scohpax ru- 
sticula, vara bildad af 2 me i rad efter hvarandra sittande hj^p- 
apophyser, som sammansmält till en. Hos däggdjuren finna vi 
hypapophyser å de flesta af hals- och svansvertebrorna af Or- 
nitJiorJiyncJius , och det förtjenar anmärkas, att hypapophysen å 
dess atJas är baktill klufven, liksom hos en stor del foglar, t. 
ex. Picus. Hos TaJpa har proc. odontoideus en skarp hypapo- 
phys , och en liten och fri sådan finnes fästad vid suturerna mel- 
lan ländvertebrorna af samma djur. Den är starkt utbildad un- 
der de främre ländvertebrorna af haren (Lepus timidus Linné). 
Tydliga spår till hypapophyser hafva vi uti de ryggar och knö- 
lar, som förefinnas å undre sidan af flere eller färre af halsver- 
tebrorna af många andra däggdjur Hos fiskarne finna vi sällan 
tydliga spår lill hypapophysen, men den starka process, som 
hos CyprinidcB utgår från undre sidan af nackbenet, och som 
tjenar till fäste för deras öfre gom- eller tuggknöl, torde kunna 
betraktas såsom en sådan. — Epapophysen^ som äfvenledes är 
enkel, har ett läge, som är motsatt det af hypapophysen, d. v. 
s. på öfre eller bakre sidan af verteberkroppen och inuti rygg- 
märgshålet. 
1) Enligt G. Eetzius är det hos däggdjuren endast atlas, som har hyp- 
apophys. 
