74 
nes, tillfölje deraf att quadratbenet är rörligt, och öfverkäkens 
basaldel kan böjas. Nackbenet är utmärkt genom 2:ne condyli 
occipitales, såsom redan blifvit anfördt. Från groddjurens nack- 
ben, med hvilket det öfverensstämmer i detta afseende, afviker 
det derigenom, att dess basilardel alltid är förbenad; och från 
nackbenet af de fiskar (t. ex. percoiderna) , som, enligt hvad 
ofvan pag. 39 blifvit anfördt, hafva temligen tj^dliga condyli 
occipitales, afviker det derigenom, att dess basilardel baktill 
aldrig har en konkav ända, samt i allmänhet till någon del bi- 
drager till bildningen af condyli. Det bakre kilbenets kropp är 
framtill tvär, och utlöper icke i en spets, såsom hos foglarne, 
och gränsen mellan den och det fi*ämre kilbenets bibehåller sig 
i allmänhet mer eller mindre länge tydlig, och främre kilbenet 
är i allmänhet fullständigt förbenadt. Med den förre samman- 
växa de stora kilbensvingarne (alce magnce), och med den sed- 
nare de små d:o (alce parvce), och från den förre utgå äfven de 
vingformiga utskotten (processus pterygoidei), hvilka vanligtvis, 
åtminstone hos äldre individer och med undantag af hvaldjuren , 
Ecliidna m. fl. , icke utgöra några särskilda ben (pssa pterygoi- 
dea)^ såsom hos foglarne och de kallblodiga ryggradsdjuren. 
Tinningbensapparaten afviker från foglarnes och de andras deri- 
genom att os tympanicum, som enligt Peters synes motsvara deras 
quadratben ^) , icke har någon articulation med underkäken , och 
hos äldre individer är det vanligen, med undantag af hvaldju- 
ren, en del insektätare flädermöss och trögdjur samt kloakdjuren, 
sammanvuxet med den öfriga delen af pars petrosa. Denna sed- 
nare såväl som pars mastoidea (tillsamman de periotiska benen 
Huxley), är i allmänhet tydligen skild från de angränsande benen, 
då den deremot hos foglarne dermed är sammanvuxen. De här- 
till hörande hörselbenen äro trenne, då hos de andra ryggrads- 
djuren antingen intet (fiskarne), eller ock endast ett utbildadt 
hörselben (columella, som anses motsvara däggdjurens stigbygel) 
— hos foglar, reptilier och groddjur — förefinnes. Snäckan 
1) Gegenbaur har nyligen (Grundziige d. Vergl. Anatomie, 2 Aufl. p. 
660) biträdt den af Reichert och Huxley framställda åsigten, att hos dägg- 
djuren incus bland hörselbenen är homologt med de andra ryggradsdjurens 
quadratben. I så fall torde däggdjurens os tympanicum vara ett för dera 
egendomligt ben. Enl. Eng. Athenaeum, 1869, pag. 641, har Prof. Huxley 
sedermera yttrat den åsigten, att foglarnes och reptiliernas qvadratben är 
homologt med däggdjurens mallens. 
