75 
(cochlea) företer äfven till det yttre tydliga spiralformiga vind- 
ningar, då den deremot hos de andra ryggradsdjuren antingen 
helt och hållet saknas (de flesta reptilierna, groddjuren och 
fiskarne), eller endast förefinnes i rudimentärt tillstånd (kroko- 
dildjuren eller ock är mera utbildad, men utan yttre spår 
till spiralgång (foglarne), ehuru den uti bensnäckan inneslutna 
membranösa d:o visar antydning till en sådan -). Pannbenet är 
enkelt eller deladt i tvenne, men de bakre och främre pannbe- 
nen saknas, och de sednare representeras af silbenets sidodelar 
Qabyrinthi) tillika med de öfre och mellersta näsmusslorna. 
Silbenet, som visar sig bestående af en horisontell och en perpen- 
diculär skifva, och tvenne sidodelar, är mera utbildadt, än hos de 
andra ryggradsdjuren, och företer en mera utbredd förbening, 
så att det i allmänhet endast är broskartadt uti en del af dess 
perpendiculära skifva. Dess horisontella skifva är ej synlig på 
craniets öfre sida, såsom hos foglarne. Quadratokben och tvär- 
ben saknas; och hvardera underkäksgrenen utgöres af ett enda 
ben, och stuudom sammanväxa båda dessa så, att underkäken 
skenbart blott består af ett ben. 
I afseende på ryggraden utmärka däggdjuren sig derigenom , 
att kotorna hafva epiphyser, och att antalet af halskotorna , med 
högst få undantag ^) , är sju , hvilka i allmänhet icke bära så 
kallade halsrefben *). Af de andra ryggradsdjuren sakna fiskarne 
och ormarne distinkt hals, och hos de öfriga — reptilierna, 
groddjuren och foglarne — är den såväl i anseende till längden , 
som antalet af dess kotor underkastad mycken vexling. Hos 
foglarne, reptilierna och stjert- groddjuren är den merendels för- 
sedd med mer eller mindre utbildade halsrefben på de bakre, 
eller stundom på alla halskotorna. Bröstkotorna sakna hypapo- 
physer, hvilka deremot, till större eller mindre utsträckning, i 
allmänhet å dem förekomma hos foglarne och en stor mängd 
reptilier, t. ex. ormarne. Äfven utmärker sig däggdjurens rygg- 
1) OwEN: Anat. of Vertebrates T. 1, pag. 349. 
2) C. Hasse: Zeitschrift fur wissenschaftliche Zoologie Bd. 17, pag. 61. 
3) Peters (MonatsbericM d. Königl. Preuss. Akad. d. Wissensch. zu 
Berlin 1864, p. 678) har hos Bradypus tridactylus funnit 9, hos JBrad. 
torquatus 8, och hos Choloepus Hoffmanni 6 halskotor. Man har vanligen 
antagit, att Wiytina och Manatus endast hafva 6 halskotor, men J. F. Brandt 
(Mémoires de TAcad. impér. des Sc. de S:t Pétersb. VII ser. Torne XII 
N:o 1, pag. 46) har visat, att åtminstone den förra har 7. 
4) Halsrefben förefinnas hos Bradypus och OrnithorJiynchus. 
