76 
rad (med undantag af sirén- och hvaldjurens) i allmänhet genom 
en mera utpräglad skillnad mellan dess särskilda regioner. Fog- 
larnes bröstregion tjockes visserligen vara starkt utpräglad , men 
gränserna mellan den och halsens samt ländens, eller rättare de 
förenade länd- och korsbensregionerna, äro dock mindre tydliga 
än hos däggdjuren. I förening dermed är ländregionen hos dägg- 
djuren mera utbildad, dels derigenom att dess kotor i allmän- 
het äro flera än hos de andra ryggradsdjuren, och dels derige- 
nom att dessa kotor äro de största i ryggraden, bärande de 
största sidoutskotten, bildade genom en sammansmältning af di- 
och pleurapophyserna, eller ock endast af de sednare. Svans- 
regionen, med undantag af den af sirén- och hval djuren , utmär- 
ker sig derigenom , att den antingen helt och hållet saknar hae- 
malbågar, eller ock endast har högst få och föga utbildade så- 
dana. De flesta däggdjuren ^) hafva hsemapophyserna till bröst- 
kotorna, eller refbensbrosken, af hvilka de främre äro fastade 
vid bröstbenet, broskartade, och refbenen, eller dessa kotors pleur- 
apophyser, sakna krokutskott {processus uncinati). Bröstbenet 
visar sig, åtminstone hos yngre individer, bestående af flera el- 
ler färre, uti en longitudinel rad efter hvarandra sittande seg- 
ment eller stycken (hsemaltaggar) , som äro förbenade, och oftast 
sakna kam (crista). Endast hos bardhvalarne finnes ett enkelt 
bröstben, och endast hos Chiroptera, samt å bröstbenets l:sta 
stycke (manubrium) hos några starkt gräfvande däggdjur, t. ex. 
Talpa, förefinnas spår till bröstbenskam. Hos kloakdjuren är 
episternalbenet fullt utbildadt; eljest förefinnes det i allmänhet 
i mer eller mindre rudimentärt tillstånd hos de unguiculater, 
som hafva fullständiga nyckelben (Gegenbaur). 
Af extremiteternas ben är skulderbladet i allmänhet mera 
utbildadt än hos de andra ryggradsdjuren, samt vanligen af en 
bred form, och med en mer eller mindre hög kam (spina sca- 
pulce)^ eller åtminstone dennas nedre ända (acromion). Vid skul- 
derbladet är korputskottet {processus coracoideus) fastvuxet, och 
uppträder icke, med undantag af kloakdjurens, såsom ett sjelf- 
ständigt ben (os coracoideuni). Öfverarmbenet skiljer sig från 
det af foglarne och de med extremiteter försedda reptilierna, 
1) Hos de flesta tandhvalarne, åtminstone hos en stor del Chiroptera, samt 
å de 6 första bröstkotorna hos kloakdjuren äro dessa hsemapophyser förbe- 
nade {ossa sternocostalia). 
