93 
Bhinohphus ej någon phalang, och förefinnes således i sjelfva 
verket icke der. Det 3:dje eller längfingret har hos vesperti- 
lioniderna 3:ne phalanger, men hos pteropodiderna blott 2:ne, 
liksom äfven 4:de och 5:te fingrarne. Yttersta spetsarne af 3:dje 
och följande fingrar äro i allmänhet broskartade och böjliga, för 
att vid händelse af någon stöt mot ett främmande föremål icke 
vara blottställda för att kunna brytas. 
Det är för det andra tydligt, att de främre extremiteternas 
muskulatur vid denna transformation kommit att blifva betydligt 
modifierad, för att kunna tjena till det afsedda ändamålet, och 
att somliga muskler, hvars verksamhet blifvit förhöjd, erhållit 
en förhöjd utveckling, och andra deremot blifvit reducerade^). 
I afseende på dessa extremiteters transformation och bygg- 
nad för öfrigt, vilja vi anföra hvad C. F. Naumann (å anf. st.) 
derom yttrat. "Hela denna främre extremitet är inhöljd uti en 
fördubbling af en ganska tunn, på de flesta delar hårlös hud, 
hvilken är beklädd med en epidermis af platta polygonala cel- 
ler, uti hvilka talrika brunsvarta pigmentkorn innehållas. Denna 
hudfördubbling ligger som större eller mindre, triangulära hin- 
nor mellan skuldran, armbågsvecket och carpus, mellan 3:dje 
och 4:de samt mellan 4:de och 5:te fingrarne^); dessutom upp- 
tager den hela rummet mellan 5:te fingret, armen, kroppens 
sida och bakre extremiteten ända till tar sus , och vidare derifrån 
till svansspetsen, och utgör den så kallade flyghuden. Långs 
yttre kanten är denna flyghud försedd med liksom ett rynkband 
af elastisk väfnad; dylika (band), ehuru finare, genomkorsa i 
mängd de särskilda afdelningarne af flyghuden, hufvudsakligen 
i riktning från finger till finger, och från extremitet till extre- 
mitet. Alla dessa elastiska band äro utspända, då djuret flyger; 
men återtaga sin förra ursprungliga längd, då djuret hvilar, 
hvarigenom flyghuden sammanlägges till minsta möjliga rum (vo- 
lum), och der bibehålles i sitt läge utan någon hufvudsaklig 
muskelverksamhet. Verkan af dessa band förstärkes vid främre 
extremiteten af följande tre muskler, hvilka gå till flyghuden, 
1) Se den utmärkta ofvan citerade afhandlingen af C. F. Naumann. 
2) Vi få tillägga, att en smal hinna förefinnes äfven mellan 2:dra och 
3:dje fingrarne. — Efter de olika ställena för flyghudens fäste indelas den 
{patagium) uti skulderflyghuden (pat. humerale); fingerflyghuden {pat. di- 
ffitalé); ländflyghuden {pat. lumbare); och svansflyghuden (jpai. cawcZaZe eller 
interfemorale). 
