100 
apophyser äro foga utbildade, så att nästan endast de bakerstas 
äro tydliga. Korsbenskotorna äro med hvarandra orörligt sam- 
manvuxna såväl med sina di- som neurapophyser, Bröstkotor- 
nas plem-apophyser, eller refbenen äro breda, isynnerhet upptill, 
och deras haemapophyser eller refbensbrosken äro i allmänhet 
mer eller mindre förbenade, särdeles hos äldre exemplar. Nämnde 
kotors hsemaltaggar, eller bröstbenet, äro vanligen sammanvuxna 
till 2 eller 3 afdelningar, af hvilka den främsta, eller det så 
kallade handgreppet (mamibrium sterni), — som synes (isynnerhet 
tydligt hos pteropodiderna) vara bildadt af 2:ne hsemaltaggar, 
och har 2me stora sidoutskott, till fäste för nyckelbenen och 
lista paret haemapophyser, och derigenom fått formen af ett T — 
är den bredaste, den mellersta den längsta, och den bakersta 
(svärdformiga utskottet, processus ensiformis) är den minsta af- 
delningen 
De främre extremiteternas benbyggnad har till sina hufvud- 
drag redan blifvit beskrifven. Vi få här endast tillägga något 
litet. Nyckelbenen, som äro långa och stora, förete blott en 
böjning, med den konkava sidan vänd bakåt. Skulderbladen, 
som i allmänhet mycket likna dem af de högre Frimates, förete 
flera skiljaktiga former. Hos alla är fossa supraspinata betyd- 
ligt mindre än /. infraspinata. Spina scapulce är mer eller 
mindre hög, dock i allmänhet högst hos pteropodiderna, och 
acromion är hos alla lång, och vid dess spets är ena ändan af 
nyckelbenet fästad. Skulderbladets hals (colluni) är mycket bred, 
och utvidgad vid fästet för den långa processus coracoideus. 
Hos pteropoiderna och en del insektätande handvingar äro skul- 
derbladen tjockare, samt af en mer eller mindre långsträckt 
subtriangulär form, med triangelns bas, liksom hos menniskan, 
bildad af skulderbladens öfre eller främre kant, och dess mot- 
stående vinkel af den understa eller bakersta spetsen af desamma. I 
Hos våra vespertilionider äro de subrectangulära , med deras ba- j 
kersta ända rundad och försedd med ett broskartadt tillspetsadt j 
bihang, och deras inre skifva är tunn och genomsigtig. I af- j 
seende på underarmen, så företer armbågbenet några olikheter ! 
deruti, att det hos somliga, t. ex. våra vespertilionider, är mera, 
1) Hos pteropodiderna, BJmolophus , Desmodus m. fl. är svärdformiga | 
utskottet merendels skildt från, men hos vespertilioniderna deremot sam- j 
manvuxet med midtelstycket. ' 
