106 
het vissa arter, t. ex. Vesperugo noctula. För kylan äro de i all- 
mänhet särdeles känsliga , och deras kroppstemperatur kan ej hålla 
sig oberoende af dess inverkan, och uti de tempererade och 
kalla länderna tillbringa de derföre vintern i dvala (hibernation). 
Denna är olika djup för olika grupper, och somliga arter af 
slägtet Vesperugo äro så litet känsliga, att man ännu, då tem- 
peraturen sjunkit till O, vid gamla b3^ggnader kan få höra de- 
ras läte och se dem i rörelse; enligt hvad vi sjelfve erfarit. 
Ofta träffas de hibernerande i koloni, d. v. s. många individer 
tillsamman, äfven af olika arter, utan tvifvel för att värma hvar- 
andra. I allmänhet hibernera de (ofta hängande i bakfötterna) 
under varma tak, i häl i murar, och träd m. m. Om de af en 
ovanligt hög temperatur under vintren, eller tidigt pä våren 
väckas ur sin dvala, och lockas ur sina gömslen, och derpå en 
stark köld hastigt inträffar, så finner man dem icke sällan lig- 
gande döda utanför sina hål, eller på marken nedanför. Att 
detta händer med arter af slägtet Vesperugo, hafva vi flera 
gånger erfarit Uti tropiska länder ligga de ej i sådan dvala 
— De äro i allmänhet sällskapliga djur. Åtminstone ofta träf- 
far man ett större eller mindre antal ynglande tillsamman i en 
slags koloni, uti ett och samma hål i ett träd, en mur, en 
bergsskrefva , eller dylikt, och man tror, att de dervid, liksom 
en del foglar, som häcka i kolonier, hjelpa hvarandra vid vår- 
den af ungarne. Ofta, isynnerhet under slutet af sommaren 
och hösten, träffar man dem i talrik mängd flygande på samma 
ställe , isynnerhet öfver vatten , der de insektätande finna en rik- 
ligare tillgång på sådana insekter, som de söka. 
Man anser, att de med hänsyn till intelligensen stå lågt. 
Derför tyckes också den mindre utvecklingen af deras hjerna 
tala. Dock torde de i detta afseende stå högre än man förmo- 
dat. De blifva stundom ganska tama, och isynnerhet de större 
arterna ådagalägga dervid en icke ringa grad af urskillnings- 
förmåga, samt visa t. o. m. tillgifvenhet för sina vårdare. Det 
händer stundom att de vid jagten efter insekter visa en märk- 
bar slughet. Så iakttog Kolenati huru en flädermus, som uti 
en allé af lindar var sysselsatt med att fånga insekter, skonade 
1) Se äfven Nilsson: Skandin. Fauna, Däggdj. pag. 24. 
2) H. BUEMEISTER: Syst. Uebers. der Thiere Brasiliens, 1. Theil, pag. 37. 
3) En bekant cliiropterolog , som bland andra arbeten öfver dessa djur 
utgifvit en "Monographie der europäischen Chiroptern." 
