118 
ligen tidigt, samt är sedermera oaf bruten tills vårvärmen inträ- 
der. Vi hafva dock iakttagit , att den kan uthärda flera graders 
köld, och att den, då den derefter kommer i ett varmt rum och 
vaknar upp , är kry samt flyger länge och raskt omkring i rum- 
met. Dess nordliga utbredning hos oss och äfven i Eyssland 
(till 62:dra nordl. breddgraden) tyckes tala för att den är en af 
de mindre ömtåliga. 
II. Slägtet Synotus, Keyserling & Blasius. 1840 ^). 
Öronen mer eller mindre stora, och sammanvuxna of van 
pannan^ med stort, emot spetsen afsmalnande öronlocJc. Näs- 
borr arne öppna sig ofvanpå nosen, och denna är der haJcom 
konJcav och har. Utanför sporrhenet är en liten hudflih eller 
epiblema. Craniet med hjernsJcälen of van något, fastän ej 
starkt hillrig, och med interparietalhenet uppstigande med sin 
honvexitet högre än crista lamhdoidea ; och med en fortgående 
sänkning från hj essän till nosens spets. Nosen ^ som är kort, 
är of v an hrcdt och grundt urhålkad. Inga tydliga spår till 
processus postorhitales, men en låg crista sagittalis. Kindhå- 
garne smala., och icke uppåt höjda, och utan vinkel å midten. 
Tänderna: 
Framtänd.^ — ^; hörnt. \ — ^; j9r(^möZ. \ — \; mol.j — ^ ; = 34 2). 
o — o i — i i — i 4 — 4 
Genom den korta, ofvan baktill något konkava nosen hafva 
de en nästan mopslik form å hufvudet, hvilket derjemte karak- 
teriseras genom de breda och ofvan pannan hopvuxna öronen, med 
ett stort öronlock. Deras vingar hafva ungefär samma form, 
som hos föregående slägte, men deras flygt är dock snabbare. 
Hårbetäckningen är serdeles tät, och de äro mindre känsliga för 
temperaturvexlingarne. 
J. A. Wagner upptager under detta slägte 6 arter, af hvilka 
dock 3me amerikanska, utmärkta genom 2me falska kindtänder 
1) Slägtnamnet Barhastellm är gifvet af J. Gray redan 1825 (Ann. 
of Phil. XXVI), och har således prioritet; men då namnet Symtus är all- 
mänt antaget, vilja vi bibehålla detta. 
2) Enligt J. A. Wagner (Schrebers Säugthiere, V:te Abtheil. pag. 778) 
faller stundom den lilla öfre oäkta kindtanden bort. Detsamma uppgifves 
af A. E. Holmgren. Nilsson (Skand. Famia, pag. 57) har ej iakttagit 
denna tand. 
