130 
Från den föregående arten, med hvilken den lätt kan för- 
vexlas, skiljes den till sitt yttre genom den något mindre stor- 
leken, den afvikande formen af öronlocket, och den något olika 
färgteckningen. Öronen synas mot basen vara något smalare än hos 
föregående, och deras yttre kant sträcker sig ej så nära intill 
munvinkeln, som hos den, ehuru den i verkligheten äfven här 
har sitt fäste något litet under munvinkeln. Mot spetsen af 
öronen äro deras inre och yttre kanter ungefär lika mycket kon- 
vexa. Äfven denna har dem betydligt kortare än hufvudet, samt 
tjocka, opaka och till dels håriga. Öronlocket, som har sin 
största bredd under midten, har sin öfre del, d. v. s. ofvan in- 
knipningen vid basen, nästan aflångt oval, och endast obetydligt 
inåt böjd, med den yttre kanten konvex, eller afrundad, och den 
inre rät, och spetsen trubbig, samt icke på långt när räckande 
till örats midt. A dess yttre kant vid basen är en trubbig flik, 
eller "tand." Sidorna af nosen med mera yfvig och tät hårbe- 
klädnad än hos föregående, och med mustascher. Då vingarne 
hopläggas, räcka de framtill ungefär till munvinkeln, och bak- 
till ungefär till midten af underbenet. Tummen, som såsom 
vanligt har en tydlig trampknöl, är hälften så lång som l:sta 
phalangen af 4:de fingret, och dess klo är liten, isynnerhet hos 
honan, lista phalangen af 4:de fingret är något kortare än den 
af 3:dje d:o. 4:de och 5:te fingrarnes sista broskartade phalang 
lika med den af föregående. Ländflyghuden räcker till basen 
af lista tån. Svansflyghuden å hvardera sidan af svansen med 
omkring 11 större elastiska tvärband ("tvärådror"); och svansen 
räcker med 2ine leder utom den förre. Utanför sporrbenet är en 
mycket liten (mindre än hos föregående) och från tarsen långt 
aflägsen hudflik (epiblema). Hårbeklädnaden på kroppen i all- 
mänhet är längre och finare än hos föregående, och den sträc- 
ker sig på svansflyghuden till nära midten af svansens längd. 
Hårspetsarne på skuldrorna och ryggen äro glänsande grågul- 
aktiga eller gråbrunaktiga , skiftande något vid olika belysning, 
och derigenom har på midten af kroppens öfre sida uppkommit 
ett grågulaktigt eller gråbrunaktigt fält, som dock ej är skarpt 
begränsadt, eller alltid särdeles tydligt, emedan den svartbruna 
bottenfärgen synes igenom. Kroppssidorna och svansroten ofvan 
samt nosen och nacken svartbruna. Hjessan mellan öronen van- 
ligen något grågulaktig, eller med en gulbrunaktig fläck vid 
