fl Vesperugo serotina (Schrebee). 
Vesperugo serotinus, J. H. Blasius: Die Säugethiere Deutschlands , pag. 
76. - 1857. 
Kroppsl. 2V2 t- eller 75 millim. Örats 1. från basen af yttre kanten 
t. eller 18 mill. L. af öronlocket 8 mill. L. af underarmen IVio 
eller 51 mill. L. af underbenet V,o t. eller 21 mill. Dimensionerna såle- 
des nära liknande dem af F. noctula. 
Tändemas antal lika med det af de båda närmast föregående arterna, 
och således i öfverkäken ingen, och å hvardera sidan af underkäken en 
oäkta kindtand. Öronen, som äro mycket kortare än hufvudet, äro af en 
oval form, med inre kanten konvex, och med den yttre närmare den trub- 
biga spetsen konkav; och denna kant har sitt fäste strax framom öronloc- 
kets bas, och ett godt stycke bakom munvinkeln, och ungefär i jemnhöjd 
med denne. Öronlocket (tragus) särdeles karakteristiskt. Det är aflångt, 
mot den trubbiga spetsen afsmalnande, och med den största bredden långt 
under dess midt. 4:de fingrets l:sta phalang är märkbart kortare än samma 
phalang å 3:dje d:o, och spetsen af 5:te fingret räcker något litet utom 
spetsen af l:sta phalangen å 3:dje d:o. Ländflyghuden räcker till l:sta tåns 
bas ; och svansen räcker med ungefår 2 Vj leder utom svansflyghuden. Utan- 
för sporrbenet är en tydlig hudflik (epiblema). Hårfällen längre, och min- 
dre tät, än hos F. noctula; ofvan mot basen mörkare, brunaktig, och vid 
hårspetsarne på ryggen och länden grågulaktig, dock så att den mörka bot- 
tenfärgen synes igenom. På öronens yttre sida framtill vid basen är den 
der på öronen varande hårbetäckningen grågul. Undre kroppssidan är ble- 
kare gråbrunaktig. Öron och flyghud svartbrunaktiga. 
Vi anse oss böra fästa uppmärksamheten på denna arten, emedan det 
icke synes vara osannolikt, att den kan anträffas hos oss, då den är allmän 
i Tyskland, och der går så långt upp emot norden som till Apenrade i 
Schleswig, hvarifrån vi hafva exemplar, och enligt J. F. Bråndt förekom- 
mer den inom Eyssland så nordligt som i Kurland och Kiewska Gouverne- 
mentet. För öfrigt förekommer den i hela mellersta och södra Europa, och 
enligt Brandt och Kolenati, uti Asien t. o. m. i Sibirien, i Indien och 
på Himalaya. 
På grund af storleken förvexlas den lättast med F. noctula^ men ge- 
nom den afvikande dentitionen, och den olika formen på öronen och öron- 
locket m. m. skiljer man dock lätt densamma från denna. 
Underslägtet Vesperugo, Keyserling & Blasius. 
A hvardera sidan af öfverkäken 5 kindtänder, och följaktligen en oäkta 
kindtand ("mellantand''). 
