143 
derkäken är ej mycket mindre än en rät , och den förra kanten af 
nämnde utskott är rät. Processus angularis är temligen kort. 
Tänderna. Öfv er käken: Framtänderna tvåsp etsade, men 
den yttre framtandens yttre spets är helt liten, och synes nä- 
stan endast såsom en afsats vid basen. Den inre framtandens 
inre spets är mera än dubbelt större än dess yttre eller, om man 
så vill, bakre d:o, och denne är vanligen, ehuru ej alltid något 
högre än den yttre framtanden, som med sin spets är nära in- 
till densamme. Den lilla oäkta kindtanden, som utifrån är syn- 
lig i öppningen mellan hörntanden och den l:sta äkta kindtan- 
den, är något litet högre än taggen å inre sidan vid basen af 
den sednare. Denna är högre än de andra kindtänderna, men 
lägre än hörntanden. Underkäken: Framtänderna trenaggade , 
eller med 3:ne trubbiga spetsar, och de båda yttre å hvardera 
sidan sitta knappt snedt med sina kronor. Hörntänderna hafva 
afsatsen eller taggen vid deras främre kant belägen vid deras 
midt. Den oäkta kindtanden har sin spets något högre än 
denna tagg, och högre än midten af den följande l:sta äkta 
kindtanden. Denna är ej högre än de andra kindtänderna. 
Dvergflädermusen är en af våra allmännare flädermöss, och 
den förekommer hos oss från Skåne åtminstone till Dalarne , der 
Studeranden A. Stefpenburg, enligt benäget meddelande, iakt- 
tagit den i trakten af Falun. Likväl visar den sig vanligen icke 
synnerligen talrik. Enligt Skand. Fauna , förekommer hon äfven 
i Norge åtminstone så långt upp mot norden, som Bergen. C. 
Lundahl har ej iakttagit den i Finland. 'Enligt J. F. Brandt, 
J. H. Blasius och KoLENATi är den utbredd öfver hela Europa, 
med undantag af dess nordligaste delar. Enligt Brandt förefin- 
nes den i Caucasien, Pallas har iakttagit den vid Jenisei i 
Sibirien, och Temminck^) har erhållit den från Japan. 
Den träffas såväl vid gårdar och i städer som uti skogar, 
och gömmer sig i hål i murar, i bergskrefvor, och i träd, 
stundom i öfvergifna fogelbon. Den är sällskaplig, och i sam- 
ma hål träffas ofta många individer såväl af den som af andra 
arter hibernerande. Den är ej ömtålig, och skyr ej storm och 
regn. Under skymningen flyger den tidigt ut, och den vaknar 
tidigt om våren ur sin dvala (enligt Nilsson i Skåne omkring d. 
1) Zoographia Eosso-Asiatica, T. 1, pag. 123. 
2) Monographies de Mammalogie , T. 2, pag. 195 
