144 
20:de April) , och lägger sig sent i dvala under hösten (Kolenati). 
Stundom hafva vi sett den flyga tillsamman med andra fläder- 
möss öfver vatten, der en rikare tillgång på insekter före- 
funnits. 
IV. Slägtet Yespertilio, Linné. 1758 1). 
Öronen skilda^ mer eller mindre tunna, räcka , då de hö- 
jas framåt, till eller Öfver nosspetsen, och deras yttre kant 
har sitt fäste bakom munvinkeln. Oronlocket långsträckt, lan- 
cettformigt. Näshorrarne öppna sig vid nosspetsen. Utanför 
sporrhenet ingen hudflik {epihlema). Nosen något utdragen och 
tillspetsad. Craniet har hjernskålen 7nycket kullrig, vanligen 
med största konvexiteten vid hjessan, och den öfre profilkon- 
turen företer vanligen en stark konkavering vid gränsen mellan 
pannan och ansigtsregio7ien , och denne sednare är mycket lägre än 
hjernskålen. Nosens bredd vid hörntänderna i allmänhet min- 
dre än pannans bredd vid inknipningen bakom orbitce. Nack- 
benets basilar del framtill temligen bred, med grunda sidogro- 
par. Kindbågarne smala, och föga eller icke uppåt böjda, 
2\dra fingrets phalang tydlig, och temligen lång. Tänderna: 
2 2 1 1 2 2 4 4 
Framtänd.^ — 5; hörnt. - — prcemol. ^ — ^; mol.- — j ; = 38. 
De till detta slägte hörande arterna kännas till det yttre 
fi-ån dem af föregående isj^nnerhet genom det långsträckta, lan- 
cettformiga öronlocket , och genom frånvaron af hudflik å sporr- 
benets bakre kant. Deras vingar äro kortare och bredare än hos 
1) Vi anse oss ej böra räkna Linné's auktoritet för uppställningen af 
ett genus längre tillbaka i tiden, än till den tidpunkt , då han på arten el- 
ler arterna af detta genus tillämpade den binominala nomenclaturen , eme- 
dan först genom denna artbegreppet och i förening dermed äfven genusbe- 
greppet blef riktigt faststäldt. I afseende på tillämpningen här af det Lin- 
neanska genus-namnet Vespertilio, kan deremot invändas, att Linné icke 
uti detta genus upptagit en enda af de arter, som Keyserling & Blasius 
derunder beskrifvit , och att det hade varit rättare , att använda detta namn 
för föregående slägte, emedan en af de af Linné uti si. Vespertilio upp- 
tagna arterna — Vespertilio murinusLm. — åtminstone till hufvudsaklig del, 
enligt hvad ofvan blifvit anfördt , tillhör nämnde slägte. Då emellertid den 
af Keyserling & Blasius införda tillämpningen af namnet \ninnit häfd, 
vilja vi bibehålla den, ehuru vi anse invändningen vara befogad. 
