149 
i derkäken: De båda yttre framtänderoa å hvardera sidan sitta 
föga snedt. Hörntanden, som är högre än de andra tänderna, 
har afsatsen eller taggen i framkanten högre upp, än kronan af 
den angränsande framtanden. Af de 2me falska kindtänderna 
är den främre ej dubbelt högre än den bakre. Den första äkta 
I kindtanden är knappt högre än de följande. 
I Såvidt det är oss bekant, har dammflädermusen inom Sve- 
1 rige endast en gång a,nträffats, nemligen vid Krapperup nära 
Kullaberg i Skåne, der en hona under sommaren 1852 blef skju- 
ten af Baron E. Gyllenstjernå , som sedermera förärade exem- 
plaret till Lunds Universitets zoologiska museum, der det för- 
\ varas, och der vi haft tillfälle att undersöka det. Det har i 
korthet blifvit beskrifvet af E. J. O. Berlin i den ofvan citerade 
i afhandlingen, och dess förekomst i Sverige har derstädes för 
första gången blifvit publicerad. Det är antagligt, att dess före- 
I komst vid Krapperup icke varit tillfällig, och att den derstä- 
des normalt förekommer, då flädermöss svårligen, i likhet med 
I foglarne, kunna förirra sig till trakter, som äro långt aflägsna 
från deras egentliga hem. Till detta antagande föranledas vi 
dessutom deraf , att den normalt förekommer i Skånes grannskap , 
nemligen vid Köpenhamn, hvarifrån härvarande Universitets zoo- 
logiska museum erhållit exemplar. Sannolikt förekommer den 
på flera andra ställen i Skåne, men då den, enligt Kolenati, 
ii alltid är sällsynt, och endast visar sig fåtalig, så är det natur- 
\ ligt, att den lätt kan undgå uppmärksamheten. För öfrigt före- 
1 kommer den, enligt Blasius och Kolenati, i större delen af mel- 
lersta och södra Europa, och den är äfven utbredd öfver en be- 
tydlig del af Asien, der den, enligt nämnde författare samt J. 
F. Brandt och E. Eversmann, blifvit funnen i Orenburg och 
I på Altai. Den håller sig uti hål, under hustaken, uti un- 
I derjordiska hålor o. d.; och den skall, enligt Kolenati, vara 
II en af de mest försigtiga och skygga flädermössen. Den visar 
sig ej förr än under natten, eller då mörkret inträdt, helst 
I öfver dammar eller ock större vatten uti skogstrakter, der den 
j flyger lågt öfver vattenytan, fångande nattfjärilar och nattslän- 
I dor. Den är ilsken och bites gerna. Den hibernerar inkrupen 
i hål, och vaknar sent ur sin dvala. 
