181 
raltaggar, och stundom kallas ^roc. transversi'^). Dessa upp- 
stående rader fortsättas på ländkotorna, men bildas der endast 
af metapophyserna. A bröstkotorna från och med 3:dje till och 
med 13:de äro diapophyserna distinkta och skilda från de nämnda 
apophyserna, samt knapp- eller knölformade, och hafva af A. 
Retzius -) blifvit kallade costalutskott. På första och 2:dra bröst- 
kotorna äro meta- och anapophyserna ej skilda från diapophy- 
serna, och på 14:de äro dessa sistnämnda rudimentära, och på 
15:de helt och hållet saknade. Den jemförelsevis starka utveck- 
lingen af de här till dels med hvarandra förenade meta- och 
anapophyserna och den deremot ringa utvecklingen af diapophy- 
serna (med undantag af de 2 me främre bröstkotornas) både på 
bröst- och ländregionerna är för våra insektätare utmärkande 
Neuraltaggarne såväl på bröst- som ländkotorna äro låga. Af 
de 6 ländkotorna har den l:sta diapophyserna rudimentära, och 
äfven på de följande äro de helt korta. De 3:ne korsbensko- 
torna hafva neuraltaggarne lika höga, som de å ländregionen , 
och af bäckenets ben äro endast höftbenen (ossa iliuni) fästade 
vid dem. Af svansens kotor hafva 7 neuraltaggar och sidout- 
skott, men ingen hsemalbåge. Af de 15 paren ref ben (neurapo- 
physer) äro de 8 främre paren med sina refbensbrosk (hsemapo- 
physer) fästade vid bröstbenet , d. v. s. costce verce , och således 
äro de första 8 hsemalbågarna i bröstregionen fullständiga och 
försedda med hsemaltaggar. l:sta paret ref ben och deras ref- 
bensbrosk äro, såsom vanligt, korta och breda, och det sista 
paret äro helt små. Bröstbenet består af 4 leder , af hvilka den 
första, eller manuhrium, har sin främre ända bred och framtill 
grundt utringad, eller med 2me sidodelar, men den saknar köl. 
Sista leden bär 4 par refbensbrosk, och baktill en till dels för- 
benad processus ensiformis. 
Extremiteterna. Nyckelbenen äro långa , temligen starka , 
och något böjda, samt genom 2me korta broskartade episternal- 
bihang ^) förenade med främre kanten af manuhrium sterni. 
Andra ändan är fästad vid spetsen af den stora acromion. Skul- 
1) Skand. Fauna, däggdj. 2:dra uppl. pag 94. 
2) Kongl. Vetensk. Akademiens i Stock. Handl 1848, sednare hälften, 
pag. 235. 
3) C. Gegenbaur : Upon the episternal portions of the skeleton , as 
they appear in Mamraalia and in Man (öfversättn. fr. Jenaische Zeitschr. f. 
Medicin 1864); in the Natural History Keview 1865, pag. 554, fig. 7. 
