193 
desamma äro rörliga, och kunna läggas intill livarandra, så att 
öppningarne fullständigt tillslutas, när djuren fiinia detta vara 
af nöden. Pä samma sätt äga en del af dessa djur förmågan 
att minska eller utvidga de små öppningarne på huden framför 
ögonen i mån af omständigheterna. De kunna således stun- 
dom, när de vidga dessa öppningar, låta de små ögonen fram- 
träda i dem, och förhöja deri genom i viss mån sin inskränkta 
synförmåga Detta kan man iakttaga, dä man kastar den 
vanliga mullvaden i vatten , emedan man då får se ögonen tyd- 
ligen framträdande, och den dem om gif vande liårbetäckningen 
stående strålformigt omkring ögonöppningarne. 
Skelettet. Craniet är kägelformigt, och starkt afsmal- 
nande framåt, med hjernskålen nedtryckt, så att dess största 
bredd, något bakom de yttre öronöppningarne, är betydligt 
större än dess höjd. Hjernskålen saknar upphöjda kammar, och 
af hjernskålsbenen äro hjessbenen genom permanenta suturer 
skilda såväl från hvarandra som från de angränsande benen. 
Hjernskålens största bredd är ungefär lika med afståndet mellan 
framkanten af mellankäksbenen och bakkanten af pannbenen. 
Orhitce äro otydliga, och pannan är å sidorna rundad, och 
utan ringaste spår till postorbitalprocesser. Pannan företer 
knappt någon inknipning vid tinninggroparne, och desse äro 
små. — Nackbenet är utmärkt genom de föga distinkta och 
plattade condyli, den mycket stora och utbredda j^ar.s occipita- 
lis , som sträcker sig upp på öfre sidan af hjernskålen, och un- 
gefär på midten genom en ]åg, böjd transversell kam, som 
synes motsvara linea semicircidaris inferior hos menniskan, är 
delad i 2me afdelningar: en öfre och en undre, af hvilka den 
undre har å midten en vertical konvexitet, som synes motsvara 
crista occipitalis externa hos D:o '■^); och slutligen genom det stora 
formnen magnum, som till en del sträcker sig ned på basilar- 
delen. Vid yttre sidan af hvardera eondylus är ett litet fora- 
men condyloidetmi anterius^ och strax framom detta är ett fo- 
ramcn jugidare vid suturen mellan nackbenets sidodel och tin- 
1) Då man erfarit, att de någon gång simmande invandrat till en ö, 
som ligger mera än fem hundra fot aflägsen från fastlandet , så är det tyd- 
ligt, att de vid sådana tillfällen kunna vägleda sig med sin synförmåga. 
Se Transactions of the Linnean Society vol. III, pag. 5, hvarest A. Bruce 
omtalar en sådan iakttagelse, gjord i Skotland. 
2) De Blainville anser den öfre afdelningen såsom ett interparietalben. 
