och första korsbenskotan äro små trubbiga, fria hypapopliyser 
("hypapophysial ossicles"), inalles 7 till antalet. Korsbensko- 
torna äro 5, alla sammanvuxna med hvarandra både med krop- 
parne och neuraltaggarne , och dessa sednare bilda tillsamman 
en temligen hög kam långs korsbenet. Hos gamla exemplar 
är den sista ländkotans neuraltagg förenad med den första kors- 
benskotans D:o, ehuru suturen dem emellan är tydlig. Långs 
undre sidan af korsbenskotornas kroppar är en låg köl. Svans- 
kotorna äro 11. Under dessa förefinnas hsemapophysialben , men 
ingen hsemalbåge. Ref benen eller pleurapophyserna äro 13 par, 
af hvilka 7 — 8 med sina refbensbrosk eller hsemapophyser äro 
fastade vid bröstbenet, och således äro costce vcrce. Hsemapo- 
physerna äro ganska långa, och broskartade. Bröstbenet består 
af 4 leder, utom den smala och till större delen förbenade pro- 
cessus ensiformis. Mamibriuni sterni är större än den öfriga 
delen af bröstbenet, och har långsåt midten af undre sidan en 
mycket hög kam. En mycket svag antydning till kam förefinnes 
å de följande lederna. Handgreppets främre tjockare ända har 
å sidorna articulationsytor för clavimlce. 
Extremiteterna. Skulderbladet är smalt, nästan lineärt, 
med den öfre eller bakre ändan något bredare. Spina scapulfs 
är låg men tydlig , och är högst vid acromion och bakre ändan. 
Processus coracoideus saknas helt och hållet. ClavicuJa är 
mycket kort, och har nästan formen af ett carpalben, samt är 
vid båda ändarne något bredare än å midten. Den articulerar 
ej med skulderbladet, utan i dess ställe med os humeri^ samt 
såsom vanligt med den andra ändan med manubrium sterni, 
Öfverarmen (os humeri) har en särdeles egendomlig form. Den 
är mycket kort och bred. Dess caput saknar hals, och är af- 
långt, liksom hos kloakdjuren, foglarne och reptilierna. Tu- 
bercula majus och minus äro ungefär lika stora, och från 
båda utgå starka cristce, af hvilka dock den, som utgår från 
t. minus är den största. Bakom t. majus är en djup grop, och 
på ändan af den förre är en konvex ledyta för articulationen 
med clavicula. Fossa anconcea är grund, samt ej genombor- 
rad. Båda conclyli hafva uppåt riktade utskott , af hvilka det å 
c. externiis är störst. C. internus är genomborrad. Båda un- 
derarmbenen äro skilda och särdeles starka, men ulna är större 
, än radius, och har ett mycket stort, köladt och vid ändan 
