198 
utbredt armbågsntskott Carpns har 10 ben, d. v. s. de van- 
liga, samt i midten ett öfvertaligt os intcrniedium s. centralen 
och vid inre eller radialsidan ett stort öfvertaligt ben med form 
af en sikel eller skära (os fal ci for mc), tjenande till att göra 
handlofven bredare, och tjenligare för gräfningen. Mellanhands- 
benen och phalangerna äro korta, med undantag af klophalan- 
gerna, som i spetsen äro klufna. A undre sidan mellan mel- 
lanhandsbenen och fingrarne äro sesamoidben , och å öfre mellan 
r.sta och 2:dra phalangerna äro äfvenledes sådana. — Bäckenet 
är mycket smalt, och afviker, jemte det af näbbmössen, derige- 
nom från alla våra andra landtdäggdjurs bäcken. Genom dess 
utomordentliga smalhet har apcrtura pclvis blifvit så liten , att 
den endast kan tjena till genomgång för muskler, nerver och 
blodkärl, och att såväl genital- och urinorganerna , som intesti- 
niuu redtun gå under densamma, mellan blygdbenen och ab- 
dominalmusklerna. Således är det tydligt, att honans vagma 
ligger under bäckenet, och att fostret vid partus ej passerar 
genom apcrtura pelvis -). Höftbenen (ossa Uhim) äro mycket 
smala, nästan jemnbreda, med främre ändan blott föga utåt 
böjd, och liggande nästan parallelt med korsbenet, samt till 
större delen af sin längd fästade vid detta. Blygdbenen, som 
äro smala, närma sig hvarandra fromtill, der de äro bredast, 
men der är dock ingen sy}nphys'(S. Bakåt divergera de, och 
deras bakre vinkel , bildad af deras båda grenar, utskjuter längre 
tillbaka än tuhcr iseliä. Äcctalmluni är öppet nedtill, der blygd- 
benet stöter till detsamma, och liyamentum teres har sitt fäste 
intill denna öppning. Tnhcrculum Ucopectincemii är obetydlig. 
Höfthålet (foramen ohtnratorlnm) är stort och afiångt, med 
undre kanten rät. Sittbenen äro tjockare än blygdbenen, med 
tydlig sittknöl, samt endast innanför acctalmlum sammanvuxna 
med korsbenet. Lårbenet är kort , och har den öfre ändan tem- 
ligen bred, derigenom att det nästan midt emot den ganska 
1) Underarmen af OrmOiorhynckm och E(hid}ia liknar niycket den af 
Talpa. 
2) Den som först anfört detta egna förhållande, är, sävidt vi erfarit 
det, F. G. J. Jacobs: Tul])ce eiiropece Anatome. Dissertatio pro summis in 
medicina et chirurgia honoribus rite obtinendis; cum 3 tabuUs. Jenae 1816, 
pag. 18. — Sedermera har det blifvit anfördt af S. Nilsson i Skand. Fa- 
una, däggdj. 2:dra uppl. 1847, pag. 68;^ och af C. (t. Oiebel i '"Die Säu- 
gethiere,^" 1855, pag. 892; m. fl. 
