22G 
Sorex pygmmis, S. Nilsson: Ökänd. Fauna, Däggdj. 2:dra uppl. pag. 81. 
- 1847. 
„ puniilm, Idem: ibidem, pag. 85. Junior. 
„ py(/mceus, J. H. Blasius: Naturgeschichte der Säugethiere Deutsch- 
lands, pag. 133. — 1857. 
„ A. E. Holmgren: Skandinaviens Däggdjur, pag. 102 (fig.) 
1865. 
,, L. J. FiTZlNOER: Kritische Untersuchungen iiber die der 
natiirlichen Farailie der Spitzmäuse (Sorices) angehörigen 
Arten; Sitzungsberichte der mathem. naturwiss. Classe 
der Kais. Akad. der Wissensch. zu Wien. 57 Bd. l:er 
Abtheil. pag. 498. — 1868. 
„ „ V- Fatio: Faune des Vertébrés de la Snisse, vol. I, Hi- 
stoire naturelie des Mammiféres, pag. 130. — 1869. 
Anm. Enligt synonymien har således det af Linné gifna namnet 
Sorex rnmutus prioritet, och borde derföre för arten bibehållas; men det 
af Laxmann från Sibirien hemförda exemplaret, hvarpå Laxmanns och 
Linnés beskrifningar grunda sig, hade blifvit beröfvadt sin svans, och till- 
följe deraf kom uti dessa beskrifningar den oriktiga uppgiften '^cauda nuUa" 
att inflyta , hvarigenom det af Linné gifna namnet förlorade sin auktoritet. 
Den förste som riktigt beskrifvit arten, är Pallas, och derföre har man 
också med rätta för densamma hibehållit det af Pallas gifna namnet. Så- 
som det synes, kom Pallas genom en tillfällighet att åt den gifva samma 
namn som Laxmann förut (Sibir. Briefe pag. 72) hade gifvit; hvilket fram- 
lyser deraf, att Pallas i Zoographia Rosso-Asiatica till Laxmann hänför 
det af Linné gifna namnet Sorex minutus , och icke namnet Sor. pygmceus, 
hvilket Laxmann gifvit. — Vi hafva haft tillfälle att undersöka det enda 
befintliga typexemplaret för Nilssons Sorex pumilus år 1861 på Lunds 
Universitets Zoologiska museum. Det förvarades i sprit, men befanns dock 
vara till betydlig grad hoptorkadt. Isynnerhet hade kroppen blifvit hop- 
krympt, och halsen tillbakaböjd. Svansen var äfven starkt hoptorkad, så 
att dess kotor tydligen utanpå kunde skönjas. Vi hafva funnit hufvudets 
längd 17 millim.; bakfotens D:o från klospetsarne till hälen 10 mill.; och 
svansens D:o utan härpenseln 34 mill. Genom den starkare hoptorkningen 
af nosen hade hufvudet utan tvifvel blifvit något kortare sedan exemplaret 
beskrefs af Nilsson. Den af honom gifna beskrifningen på svansen utvisar 
dock att den redan då var hoptorkad. Bakfotens längd öfverensstämmer 
fullkomligt med den af Sorex pygmam, och hufvudets både form och längd 
öfverensstämmer med den af en yngre af demia sednare art. På grund af 
denna undersökning tveka vi derföre icke, att i öfverensstämmelse med 
Blasius anse Sor. pumilus för en mindre eller yngre Sor. pygmcBm med 
hopkrympt kropp, samt af en ljusare färgvarietet än den vanliga, hvilken 
färgvariation vi äfven eljest stundom iakttagit hos denna arten. Hos ett 
annat ungt individ af Sor. pygmcBus från Carlskrona, förvaradt å samma 
museum, hafva vi funnit hufvudet förete ungefär samma längd, som hos 
det af S. xmmilus, svansen 38 mill. lång, och kroppslängden 45 mill. 
Detta individ har samma rostbruna färg ofvan, som den Nilsson anför för 
S. pumilus. Denna färg angifves äfven för Sor. pygmceu^ af Fitzingek, 
