238 
dom Ur sus, Proctjon, Hy ätna och Felis, likväl hos de 4 sist- 
nämnda slägtena icke derföre att mellankäksbenen hafva fått 
en särdeles stark utveckling, utan derföre att pannbenet utsän- 
der framåt å hvardera sidan en lång spetsig process, mellan 
öfverkäksbenen och näsbenen. I afseende på craniet för öfrigt, 
har det mycket ofta ett distinkt så kalladt interparietalben , 
som har sitt läge på öfre delen af hjernskålen baktill, mellan 
hjessbenen och öfre nackbenet, och är en från detta sednare 
afsöndrad del. Tillfölje af den egendomliga formen å ledgro- 
parne för underkäken sakna dessa postglenoid-process. Fora- 
mina infraorhitalia äro oftast mycket stora, och i sådant fall 
dela canales infraorhitales processus ^ygoniatici å öfverkäks- 
benen i 2:ne grenar, samt förete det egna förhållandet, att de 
ofvantill tjena till genomgång för en gren af stratum profun- 
dum af muscuhis masseter, hvilken utgår från sidorna af nosen, 
och fäster sig på sidorna af underkäkens corpus på en der i 
allmänhet varande mer eller mindre starkt utbildad crista. Un- 
derkäkens ledknappar äro mer eller mindre aflånga, och pro- 
cessus condyloideus är mer eller mindre lång. Craniets öfre 
profilkoutur är mer eller mindre bågböjd, och företer ingen 
sänkning framom pannan. 
Halskotorna hafva mer eller mindre utbildade neuraltaggar, 
blott den l:sta har en tydlig hypapophys, och ett ringa antal 
ha distinkta parapophyser. Bröst- och ländkotorna äro oftast 
tillsamman 19 till antalet, och en stor del af dem hafva tyd- 
liga ana- och metapophyser. Korsbenskotornas antal är ofta 4. 
Svanskotornas antal vexlar i mån af svansens längd. Då den är 
lång, äro de undertill försedda med haimapophysialben, med 
undantag af de sista. Refbensbrosken , eller hsemapophyserna 
uti bröstkotornas hsemalbågar äro broskartade, och i allmänhet 
äro 7—8 par af dessa fästade vid bröstbenet. Detta är långt 
och smalt, bestående af flera leder, och den första leden (ma- 
nuhrium) är ofta framtill något utbredd, och undertill kölad. 
Större delen gnagare hafva nyckelben , och dessa äro genom 
tydliga broskartade episternaldelar (Gegenbaur) fästade vid ma- 
nubrium. 
Skulderbladet är bredt, mer eller mindre triangulärt, mer- 
endels med lång eller temligen lång hals, med mer eller min- 
dre lång spma, som slutar i en lång acromion, och med tyd- 
lig processus coracoideus. Öfverarmbenet är af vexlande form , 
