253 
formiga och genomgående frän yttre till inre kanten af tanden, 
och bilda derigenom 3:ne mer eller mindre tydligt lialfmån- 
formiga, af emalj omslutna fält af dentin. Den 2:dra kindtan- 
den är nägot mera än hälften sä stor som den l:sta, och har 
hos yngre å kronan 6 spetsiga knölar, äfvenledes i 3:ne långs- 
gående rader, 2:ne i hvarje rad. Då dess krona är afnött, fö- 
reter den samma utseende, som den å den l:sta, d. v. s. den 
har 2me genomgående emaljveck, som bilda 3:ne smala fält af 
dentin. Den 3:dje kindtanden, som är den minsta, och hvars 
krona har en rundadt-ovalform , har lios unga individer omkring 
4 otydliga knölar, hvaraf inga å midten. Den afnötes tidigare än 
de andra , och har dä 2me från inre sidan djupt ingående , eller 
genomgående emaljveck, eller ock stundom 2:ne emaljöar, då 
den är ännu mera afnött. Hela tandradens längd är ungefär 
lika med gommens bredd baktill , och den räcker icke till gom- 
benens bakre fria kant. Hos lista kindtanden hafva vi funnit 
3 — 5 slutna rötter, hos den 2:dra 3 — 4 D:o, och hos den 3:dje 
3:ne D:o. Tandraderna äro bakåt mer eller mindre märkbart 
divergerande samt afsmalnande. — Underkäken: Framtän- 
derna äro af en betydlig längd, så att bakre delen af deras 
alveol ligger under basen af kronutskottet , samt hafva sin främre 
sida konvex, och gulbrun. Äfven här aftaga kindtänderna i 
storlek bakåt, så att den bakersta är den minsta, men skillnaden 
i storlek är ej så stor, som hos de öfre. De skilja sig dess- 
utom från dem derigenom , att de å kronorna endast hafva 2me 
långsgående rader af knölar, eller upphöjda emaljkanter, af 
hvilka den l:sta har 7, nemligen 3me å hvardera sidan och en 
helt liten framtill, den 2:dra 4, och den 3:dje 3:ne. För öf- 
rigt förete de samma modifikationer i mån af afnötningen, som 
de i öfverkäken. 
Af detta slägte äro 100 — 120 arter kända, från alla verlds- 
delar, men de som förekomma i Nord- Amerika , och möjligen 
äfven i Syd- Amerika, äro dit importerade. Inom Sverige och 
Norge hafva vi åtminstone 4 arter, och sannolikt en 5:te. 
De äro lifliga och raska djur, som med behändighet klättra, 
stundom t. o. m. uppför hängande snören, samt hafva ett snabbt 
lopp med långa språng. De hålla ofta i framfötterna de mindre 
föremål, som de äta eller söndergnaga. De äro allätande, och 
deras glupskhet är nogsamt känd genom den förstörelse , som de 
åstadkonmaa såväl i visthus och andra förrådshus, som stundom 
ute på fälten. Denna glupskhet går stundom sä långt, att de äta 
