•255 
liaier pä lijcssbcucn , .^om utyora en fortmttnhiy af de iqjiJ- 
höjda si do ka) it erna på pannbenen^ är o något båghöjda utåt, 
och hjessaii är märkbart knllrlg. De öfre tandraderna äro 
ungefär lika långa, som foramina incisiva. 
Mm rattus, Linnk: Systema Naturae, edit. 10:raa, pag. 61. — 1758. 
Idem: Fauna Svecica, edit. 2:da, pag. 12. — 1761. 
„ Pallas: Novae species Quadrupedum e Glirium ordine, 
pag. 93. — 1778. . 
C. P. Thunberg: BeskrifniTig på svenske djur, pag. 35. 
— 1798. 
,, A. J. Eetzius: Faun» Svecicse pars l:ma, pag. 34. — 
1800. 
,, Pallas: Zoographia Eosso-Asiatica, vol. I, pag. 165. 
— 1811. 
,, S. Nilsson: Skandinavisk Fauna, Däggdjuren, 2:dra 
uppl., pag. 336. — 1847. 
,, J. H. Blasius: Naturgeschichte der Säugethiere Deutscli- 
lands, pag. 317. — 1857. 
„ A. E. Holmgren: Skandinaviens Däggdjur, pag. 244. — 
1865. 
Uattm domc8ticui> , L. J. Fitzinger: Versuch einer natiirlichen Anordnung 
der Nagethiere (Rodentia); Sitzungsberichte der Kaiserl. 
Akad. der Wissensch. mathem.-naturwissensch. Classe 
zu Wien, Bd. 56, l:e Abtlieil., pag. 64. — 1867. 
Anm. På grund af den ftirändeiiighet uti färgteckningen, som denna 
arten i sydligare länder företer, och på grund af den öfverensstämmelse 
uti plastiska förhållanden, som mellan denna och Mus aUxandrinus , Geof- 
FROY förefinnes , förenar V. Fatio ^) dessa båda former med hvarandra. Mas 
alexandrinus har blifvit funnen i Egypten och på flera ställen i södra Europa. 
Beshr. $ i sprit förvarad. Längd af kroppen från nosspetsen 
till svansroten G 7^0 ^™ ^^^^r 184: millim. L. af hufvudet IV-» t. 
eller 4:5 mill. L. af örat från basen af yttre kanten 7in eller 
21 mill. L. af bakfoten till hälen från klospetsarne 1 7in t. 
eller 36 mill. L. af svansen 6^^^ t. eller 204 mill. — En an- 
nan % har kroppslängden G^io t- eller 201 mill. 
Kroppsformen är något mindre undersätsig än den af brmia 
råttan. Nosen är, såsom vanligt, långt framstående framom 
munnen. Endast yttersta nosspetsen är naken. Den fåra, som 
delar öfverläppen framtill, fortsättes öfver nosspetsen. Morr- 
håren äro mycket långa, och de längsta räcka långt bakom 
1) Faune des Vertébrés de la Suisse, vol. I, pag. 198. 
