257 
Cranicf. LäDgd 44 mill. Bredd öfver yttre öroiiöppiiiu- 
garne 18 mill. Hjessan är något kullrig, och de upphöjda li- 
ster, som på sidorna begränsa densamma, äro något bågböjda. 
De upphöjda sidokanterna af pannbenen äro ganska höga, och 
divergera starkt bakåt, så att afståndet mellan dem framtill 
innehålles mera än 27.» gånger i deras afstånd vid bakre delen 
af pannbenen. Detta sednare afstånd är ungefär lika stort , som 
bredden af interparietalbenet. Pannan är baktill något litet 
konkav. Nackbenets basilardel är framåt starkt afsmalnande. 
Nackhålet (foramen magmim) är föga bredare än högt. Hjess- 
benens bredd mellan deras yttre suturer är större än pannbe- 
nens längd. 
På Linnés och Thunbergs tid, och äfven i böljan af detta 
seklet var svarta råttan allmän i Sverige , med undantag af dess 
allra nordligaste trakter. Under Linnés tid var bruna råttan 
okänd hos oss , och har tillfölje deraf antagligen sedan dess hit 
invandrat. Det är påtagligt, att den förra blifvit utrotad och 
förjagad af den sednare, emedan den försvunnit i nästan alla 
de ti-akter, der denna hunnit utbreda sig, samt uppträda i nå- 
gon betydligare mängd. Då detta nu är fallet i nästan alla 
trakter af landet, med undantag af de aflägsna Lappmarkerna^ 
så har följden deraf blifvit den, att svarta råttan i allmänhet 
är sällsynt eller sporadisk, och vanligen blott träffas vid men- 
niskoboningarne i de aflägsna skogstrakterna. Den är nemli- 
gen , liksom i allmänhet förhållandet är med bruna råttan , bun- 
den vid dessa boningar, der den lefver af diverse födoämnen 
och affall. Under djdika förhållanden förekommer den emeller- 
tid från Skåne åtminstone till nordliga delarne af Svea Land. 
Prof. Nilsson har erhållit den från de nordligaste delarne af 
Skåne, och Philos. Doctor S. F. Söderlund har förärat härva- 
rande Universitets zoologiska museum exemplar, som af -honom 
blifvit tagna i Helsingland. På ett och annat ställe bibehåller 
den sig ännu talrikare än bruna råttan. Så anförer C. E. Sund- 
ström ^) , att den "i Qvistbro landslag" inom Örebro län är tal- 
rikare än den. Någon gång förekommer den ännu i större stä- 
der, ehuru den i allmänhet från städerna blifvit förjagad af den 
xandriniis . är i det närmaste af samma färg , som Mus dccumanm , ehuru 
stundom utan skarp färggräns pä kroppssidonia. Mellan denna färgvarietet 
och den^lgenuina mörka förefiimas , enligt V. Fatio , en hel del öfvergångar. 
1) Bidrag till kännedom af Örebr/D läns Vertebratfauna , pag. 8. 
