2(V2 
sien, hvarifrån Gmelin hade skickat honom exemplar, och han 
förmodar, att den derstädes varit ursprungligen bosatt. Häraf 
synes emellertid följa, att den till södra R3'Sslarid, och sanno- 
likt andra angränsande länder i sydöstra Europa från angrän- 
sande delar af Asien invandrat på 1720-talet. Enligt J. F. Brandt 
är den äfven i Caucasien och Gilan ursprungligen vild, d. v. s. 
förekommande i vildmarkerna, och ej vid husen. I Persien 
skall den icke hålla sig vid menniskoboningarne , utan i sådana 
jordhålor, der piggsvin haft sitt tillhåll Den är allmän äf- 
ven i Norge, och Nilsson synes förmoda, att den kommit ti- 
digare dit än till Sverige. Den lär icke förekomma i Sibirien. 
Vid Archangel hafva vi emellertid funnit den talrik. Till Eng- 
land lär den hafva kommit redan 1730. Ehuru den hos oss 
stundom är ganska talrik, der den utan hinder får föröka sig, 
uppträder den dock i de varmare länderna i större massor än 
här, och anställer följaktligen ändå större skada der än hos oss. 
Den ynglar 3:ne eller möjligen flera gånger under året , och kan 
fa8älOål2 ungar hvarje gång. 
B. Möss: Pannbenen utan upphöjda sidokanter. 
3. Mus sylvaticus, Linné. 
Shogsmusen. 
Alltid skarp gräns mellan öfre kroppssidans grågidaktiga 
och den undres D:o rent hvita färg. Hos fullvuxna individer 
är afståndet mellan främre ögonvinheln och nosspetsen större 
än det mellan samma ögonvinkel och örat. Bakfoten från 
Mlen till de mellersta klospetsarne är lika lång som under- 
benet på sjelfva djuret , och längre än detsamma på skelettet. 
Interparietalbenet är åt sidorna afsmalnande och mer eller mindre 
tillspetsadt. Kindhågarne äro mycket smala. Processus zy- 
gomatici å öfverkäkshenen hafva framkanten af den undre gre- 
nen rät. Foramina incisiva sträcka sig icke tillbaka mellan 
dc främsta kindtänderna 
1) I Skåne hafva vi någon gång tagit den ute på fältet i jordhål, som 
den sjelf gräft sig. 
2) Den vanligen anförda skillnaden, uti färgteckningen och proportio- 
nen mellan kroppens och svansens längd, mellan skogsmusen och husmusen, 
är ej konstant. Såsom blifvit anfördt i Skandinavisk Fauna, träifar man 
