267 
bakom den öfre grenen af öfverkäkens processus zygomatkiis. 
Den främre kanten af den nedre grenen af denne sednare är rät, 
eller hos yngre något litet konkav. Den öfre grenen af den- 
samme är lika bred, som kindbågen framtill. Foramina in- 
cisiva, som äro särdeles långa, räcka knappt tillbaka i jemn- 
bredd med framkanterna af de främsta kindtänderna. 
Tänderna förete någon skiljaktighet från dem hos husmu- 
sen. Hos äldre individer äro de visserligen något afnötta, men 
dock aldrig så mycket, att knölarne försvinna, och derigenom 
afvika både de af denna och af andra möss från dem af råttorna, 
hos hvilka de med tiden afnötås så, att knölarne försvinna. 
Den främsta kindtanden i öfverkäken har knölarne i sidoraderna 
ungefär lika stora , som de i midtelraden , med undantag af den 
främste i denna. Bakersta kindtanden i samma käke är unge- 
fär hälften så stor som den mellersta. Hos yngre individer 
har den främsta kindtanden i underkäken 7 knölar, derigenom 
att den vid framkanten har en liten udda knöl, som dock ge- 
nom afnötning sedermera försvinner. 
Skogsmusen, som i allmänhet har en mycket vidsträckt 
geografisk utbredning, förekommer utan tvifvel långt upp emot 
norden både i Sverige och Norge, om den än icke skulle fin- 
nas i de allra nordligaste delarne af dessa länder. Enligt det 
ofvan anförda exemplaret å Zoologiska Eiksmuseum i Stock- 
Stockholm förekommer den i Sverige åtminstone till Jemtland, 
och den är här större än i södern. Enligt benäget meddelande 
af K. CoLLETT, förekommer den på norra sidan af Dovrefjell 
vid Dryvstuen i Norge. För öfrigt förekommer den, enligt 
Pallas, Brandt, v. Middendoefp och Blasius i hela Europa och 
Sibirien ända till Ochotska Hafvet. Den förekommer talrik så- 
väl i skogsmarker som å odlade fält, såväl i bergstrakter som 
på slättlandet. På Alperna uppstiger den, enligt Blasius och 
Fatio, till en höjd af 6000—8000 fot öfver hafvet. Den går 
ej sällan in i husen i skogstrakterna, och isynnerhet under 
étränga vintrar. I Skåne hafva vi företrädesvis funnit den tal- 
rik i bokskogarne de år, då der varit ymnig tillgång på bok- 
nollon. Under vintern får man ofta se dess spår i snön, och vi 
hafva med framgång begagnat oss af denna anvisning för utsät- 
tandet af fällor förderas fångande. Icke särdeles ofta har det dock 
lyckats att få riktigt fullvuxna exemplar. Oftast erhållas så- 
dana, som äro under tillväxt, och hos hvilka artens karakterer 
