268 
ännu icke äro riktigt utbildade. Under hasselbuskar finner man 
ofta tomma nötter, på hvars ena sida ett temligen litet hål 
är gnaft. Skogsmusen, som är mycket begärlig efter nötkär- 
nor, har då varit framme och gjort åverkan å nötterna. Med 
sina spetsiga framtänder förstår den att skickligt uttaga kär- 
norna bit för bit genom ganska små hål. Vi hafva en och 
annan gång varit i tillfälle att konstatera den gamla iakttagel- 
sen, att den i särskilda rum vid sina underjordiska gångar sam- 
lar vinterförråd. De, till hvars bo vi under vintern gräft oss 
ned, vägledda af deras spår i snön, hade samlat förråd af nöt- 
ter, ek- och bokollon. För öfrigt lefver den af diverse både 
vegetabiliska och animaliska ämnen. De drägtiga honor, hvars 
dimensioner ofvan blifvit anförda, fångades vid Upsala i slutet af 
November och i Februari, och då de vid denna tiden voro drägtiga, 
utvisar detta , att denna arten ynglar äfven under vintern. Dessa 
honor fångades inom hus, och de af Collett vid Dryvstuen i 
Norge iakttagna individerna fångades äfven inne i hus, hvilket 
bevisar att denna arten stundom besöker menniskoboningarne. 
4. Mus musculUS, Linné. 
Husmusen. 
Vanligen ingen sharp gräns mellan Öfre hroppssidans 
gråbnmaUiga och den undres D:o smutsigt hvita färg. Hos 
fullvuxna individer är afståndet mellan främre ögonvinheln 
och nosspetsen knappt så stort som det mellan samma ögonvinhel 
och örat. Bakfoten från hälen till de mellersta Jclospetsarne 
är kortare än underbenet på sjelfva djuret, och lika med det- 
samma på skelettet. Interparietalbenet har sidodelarne jemn- 
hreda och trubbiga eller snedt avhuggna, och med den bakre sido- 
vinkeln af rundad. Kindbågarne äro temligen breda, och bre- 
dare än den öfre grenen af öfverkäksbenens processus zygo- 
matici. Dessa sednare hafva framkanten af den undre grenen 
konvex. Foramina incisiva sträcka sig tillbaka mellan de 
främsta kindtänderna. 
Mus muscuhis, Linné: Fauna Svecica, edit. 2:da, pag. 12. — 1761. 
„ A. J. Eetzius: Faimae Svecicae pars l:ma, pag. 35. — 
1800. 
„ „ S. Nilsson: Skandin. Faiuia, Däggdjuren, 2:dra uppl. pag. 
349. — 1847. 
