270 
smutsigt hvit, vanligen utan skarp gräns mellan öfre och 
undre kroppssidornas färger. De längre håren å öfre kropps- 
sidan hafva spetsen svart, och en del kortare, som isynnerhet 
å sidorna af kroppen äro talrikare, äro vid spetsen grå. Det 
händer stundom att färgen ofvan har en grågulaktig anstryk- 
ning. Ungarne äro vanligen ofvan något mörkare än de äldre, 
och hafva undre kroppssidans hvita färg mera ren. 
En på vissa ställen talrik varietet har å nedre delen af 
kroppssidorna en skarp gräns mellan öfre och undre kroppssi- 
dornas färger, samt vid denna gräns ett rostgulaktigt smalt 
band , och rostgul anstrykning å den gråbruna färgen på kropps- 
sidorna, och en rostgul fläck på bröstet. Denna varietet lik- 
nar således i det närmaste till färgen skogsmusen, men den är 
mindre , och har för öfrigt karaktererna af husmusen. 
Den varierar ofta individuelt, eller ock raslikt, samt är 
då dels helt hvit med röda ögon och finare hår; eller hvit med 
grå fläckar; eller gråbrun med en och annan större hvit fläck; 
eller med hvita och gråbruna långsgående band; m. fl. va- 
rieteter. 
Craniet. Af fullvuxen. Längd 22 mill. Bredd öfver de 
yttre öronöppningarne nail^- Det är af en aflångt oval 
form, men nosen är mindre utdragen än hos föregående, och 
näsbenen äro lika långa som minsta afståndet mellan den bakre 
konvexa delen af pannbenen och sutura larnhdoidea. Nackbe- 
net har foramen magmim väl så bredt som högt, och dess 
paramastoidprocesser skjuta ned ungefär lika långt som hullce 
ossecB^ hvilka äro stora. Interparietalbenet, som har midten af 
den främre kanten hos de äldre mindre , och hos de yngre mera 
framstående, har sidodelarne jemnbreda och trubbiga, med de 
bakre sidovinklarne afrundade. Det har bredden större än af- 
ståndet mellan näsbenen och suturen mellan pannbenen och hjess- 
benen (sutura coronalis). Hjessan är något kullrig. Pannan 
är långs midten grundt konkav, och pannbenens sidokanter äro 
1) C. J. Sundewall: Öfversigt af Kongl. Vetensk. Akad:s i Stockh. 
Förh. 1845, pag. 190; samt Skandinavisk Fauna, Däggdj. 2:dra uppl. pag. 
350. Vi hafva äfven sjelfve fångat och undersökt denna varietet i Lund, 
der den på 1840-talet var allmän. Äfven vid Upsala hafva vi erhållit 
denna varietet. Den hade här något starkare rostgulaktig anstrykning å 
fårgen på öfre kroppssidan, och isynnerhet på hufvudets sidor och på bo- 
garne. Den rostgula fläcken på bröstet var knappt märkbar. 
