288 
öfre sidan af gombenet. Foramina incisiva slutas framom de 
främsta kindtänderna. 
Tänderna. Öfverkäken: Fr amtänder na framtill blekt brun- 
gula och med en ytterst svag antydning till vertical fåra. l:sta 
kindtanden är obetydligt större än de andre , och har å kronan 5 
emaljslyngor, af hvilka den främsta är den största, samt å yttre 
och inre sidorna 3:ne utstående vinklar. 2:dra kindtanden har 
4 emaljslyngor, och å yttre sidan 3:ne och å den inre 2me ut- 
stående vinklar. Den 3:dje eller bakersta kindtanden, som är 
bakåt betydligt afsmalnande, är något föränderlig, isynnerhet i 
mån af åldern. Hos fullvuxna individer har den å kronan 5 
emaljslyngor, af hvilka de 4 främre äro slutna, och den ba- 
kersta, längsta, eller 5:te är ofullständigt delad i 2me. Den 
har å yttre sidan 3me (stundom med antydning till en 4:de), 
och å inre sidan 4 utstående vinklar. Hos en gammal hona 
från Lappland, och hos flera yngre individer från Skåne hafva 
vi funnit den bakersta inre vinkeln helt och hållet eller nästan 
helt och hållet saknad De inre vinklarne å dessa tänder äro 
afrundade eller trubbiga. — Underkäken: Framtänderna äro 
nästan prismatiska, med lång och tillspetsad krona. Den l:sta 
kindtanden, som är den vida största, har å kronan 7 emalj- 
slyngor, och å yttre sidan 4, och å den inre 5 utstående vink- 
lar. Den 2:dra kindtanden har å kronan 3:ne emaljslyngor, af 
hvilka de 2 me främsta hvardera äro ofullständigt delade i 2me ; 
och å yttre och inre sidorna har den 3:ne utstående vinklar. 
Den 3:dje eller bakersta kindtanden har å kronan äfvenledes 
3me emaljslyngor, och å yttre och inre sidorna 3me utstående 
vinklar, och denna tanden är den minsta af alla. 
Långsvansade skogssorken förekommer i skogstrakter från 
Skåne till långt upp i Torneå Lappmark (Pajala), hvarifrån 
Upsala Universitets zoologiska museum erhållit exemplar af den 
dåvarande Philos. Candidaten C. L^stadius. Likväl synes den 
uti sin förekomst vara sporadisk, samt enligt vår erfarenhet 
periodisk, så att den dels icke förekommer i alla skogstrakter, 
der man skulle kunna vänta, att finna den, och dels stun- 
dom är fåtalig, eller ock helt och hållet försvinner på sådana 
ställen, der man förut funnit den talrik. I Skåne hafva vi nå- 
1) Enligt Blashjs är det den med denna tandformen försedda som af 
ScmNZ blifvit kallad Hypudceus Nageri, hvilken derjemte är utmärkt genom 
mörkare färgteckning. 
