293 
mellersta klospetsen något öfver Vio 19 mill. L. af 
svansen utan håren vid spetsen ^720 ^- 28 mill. — En 
yngre ef, förvarad i sprit, har kroppsl. 2 7io t. eller 87 mill. 
L. af hufvudet Vio t- ^Uer 27 mill. L. af örat från basen af 
yttre kanten nära t. eller 11 mill. L. af bakfoten 7io ^• 
eller 18 mill. L. af svansen 7io ^- ^4 mill. 
Nosen är temligen smal och tillspetsad, liksom hos de 
föregående arterna, men öronen äro knappt framstående ur 
den yfvigare hårfällen. De äro rundadt ovala, och antitra- 
gus bildar en starkt framstående nästan trubbigt tillspetsad 
flik. Bakfötterna äro ganska håriga på bakre delen af fot- 
sulan, och svansen är temligen liten, dess längd utgörande 7^ 
eller något mera af kroppslängden , bakåt afsmalnande , samt slu- 
tande med en hårpensel, som är omkring 6 mill. lång. — Fär- 
gen är på hjessan , och midtåt halsen och ryggen ända till bakre 
delen af länden temligen mörkt rödbrun med inblandade talrika 
stickelhår med svart spets. På sidorna af ryggen är den något 
blekare, grågulaktig. Nosen ofvan och på sidorna, pannan, 
hufvudets, halsens och kroppens sidor äro mörkt grå eller aske- 
grå, med temligen tydlig färggräns upptill. Fötterna äro ofvan 
brunaktiga eller gråbrunaktiga. Svansen är ofvan mörkbrun, 
och under gråhvit. Undre kroppssidan är hvitgrå. Stundom 
är den mörkare : ofvan brunaktig , med rödbrun anstrykning en- 
dast på hjessan och nacken , och under ljusare gråaktig 
Craniet af ett annat exemplar. Längd 25 mill. Bredd 
öfver yttre öronöppningarne 12 mill. Pannan är konkav långs 
midten , och hos äldre individer är den å sidorna ganska starkt 
inknipen, och den långsgående konkaveringen eller gropen är å 
hvardera sidan begränsad af en temligen skarp köl. Interparie- 
talbenet är å sidorna snedt af hugget, med de spetsiga sidovink- 
larne riktade bakåt , och de trubbiga D:o afrundade , och vinkeln 
i midten af framkanten är mycket trubbig. Kindbågarne äro å 
midten temligen breda. Foramina incisiva slutas baktill strax 
framom framkanten af de främsta kindtänderna. 
Tänderna. Öfverkäken: Framtänderna, som å främre 
sidan äro ljust brungula, hafva framtill vid gränsen mellan 
främre och yttre sidorna en temligen skarp kant, och den skä- 
1) Ett exemplar med sådan färgteckning, från Norska Finmarken, 
hafva vi sett i Zool. Riksmuseum i Stockholm. 
