299 
öfrigt förekommer den, enligt Pallas, J. F. Brandt, v. Mid- 
DENDORFF, G. Kadde och J. H. Blasius i hela Europa och Sibi- 
rien, från kusterna af Atlantiska Oceanen till dem af Ochotska Haf- 
vet, och från kusterna af Ishafvet norr om Sibirien till södra Altai. 
Den "kan med lika skicklighet gräfva i jorden och simma 
i vattnet, hvaraf den fått namn än af Jordråtta ^ än af Vat- 
tenråtta. Den har således i sitt lefnadssätt åtskilligt hvari den 
liknar både mullvaden och bäfvern. — Den bebor såväl hög- 
ländta ställen , isynnerhet om något vatten finnes i grannskapet, 
som låg och sumpig mark" (Nilsson). "Vattensorkens lefnads- 
sätt erinrar i många hänseenden om mullvadens. Under en jord- 
hög ^) inrätta de en boning , som hufvudsakligen består af ett 
klotrundt näste af mjukt, torrt gräs, och från hvilket flera 
jordrör strålformigt utlöpa i olika riktningar; och de gräfva 
långa underjordiska gångar, för att söka efter sin näring. Äf- 
venledes uppkasta de jordhögar under det de söka sin föda och 
gräfva sina gångar, hvilka högar skilja sig från mullvadens ge- 
nom olikformighet, och genom större jordklimpar och oregel- 
mässighet i anordningen" (Blasius). Denna dess vana att upp- 
kasta mullhögar har gjort, att den icke sällan både i mellersta 
Sverige och i Norge blifvit förvexlad med mullvaden, och ifrån 
en sådan förvexling härleda sig uppgifterna om mullvadens fö- 
rekomst i Norge , äfvensom den ofvan pag. 206 anförda af Doc- 
tor Lindroth, att mullvaden skulle förekomma i Upland. Den 
är i Sverige på grund af sitt lefnadssätt känd under flera be- 
nämningar: vattenråtta, jordråtta, mullsork m. fl., och i Norge 
kallas den muldvarp och vaan. Den lefver företrädesvis af 
vegetabilier, men håller dock stundom tillgodo äfven animalisk 
föda. I sina underjordiska gångar samlar den förråd för vintern 
af diverse vegetabilier. A. J. Malmgren (anf. st.) berättar, att 
han uti ett sådant förråd i Finland funnit 2me kappar potatis. 
Det är tydligt att den tillfölje af sin storlek och glupskhet, 
isynnerhet som den ej sällan är talrik, ofta är ganska skad- 
lig i trädgårdar, på åkerfält och ängar, samt i plantskolor, der 
den afbiter rötterna på trädplantorna. Det händer äfven att 
den gör skada derigenom att den genomborrar fördämningar. 
Den ynglar 2 till 3 gånger om året, och föder ända till 7 un- 
gar hvarje gång. 
1) Blasius har en gång funnit ett näste , som var fåstadt mellan stäng- 
lar af vass, 3 fot öfver vattnet, och omkring 30 steg från den torra stranden. 
