300 
5. Arvicola ratticeps, Keyserling & Blasius. 
Mellansorhen. 
Öronen dolda i, eller föga framstående ur Jiärfällen^ och 
deras längd utgör mera än Va ^/ hufvudets D:o. Svansens 
längd utgör något mera än 7.3 cif kroppens D:o. I är gen of- 
van mörld gråbrun^ och under hvitgrå, med temligen tydlig 
färggräns. B åker sta kindtanden i öfverkäken med 5 — 6 emalj- 
slyngor^ och å yttre sidan 3 — 4, och å inre D:o 4 utstå- 
ende vinklar. Craniet har hos äldre individer en långsgående 
grop å midten af pannan mellan de ingående hugterna. In- 
terparietalbenet har sidodelarne trubbiga. Pannbenens bakre 
kant bildar en ojemn båge., som är större än ett half cirkel- 
segment. Foramina incisiva nå nästan tillbaka till de främ- 
sta kindtänderna, och äro bakåt af smalnande. 
Arvicola ratticeps, Keyserling & Blasius: Beschreibung einerneuen Feld- 
maus Arvicola ratticeps; Mémoires de rAcadémie Im- 
pér. des Sciences de S:t Pétersbourg par divers sa- 
vans, Torne 4:me, pag. 319. — 1841. 
Lemmus medius, S. Nilsson: Svenska arter af Sorex och Bypudceus; 
Öfversigt af Kongl. Vetensk. Akad:s Förhandlingar 
1844 (tr. 1845), pag. 34. — 1845. 
„ „ Idem: Skandinavisk Fauna, Däggdjuren, 2:dra uppl. 
pag. 360. — 1847. 
Arvicola ratticeps, J. H. Blasius : Naturgeschichte der Säugethiere Deutsch- 
lands, pag. 365. — 1857. 
Paludicola ratticeps , A. E. Holmgren: Skandinaviens Däggdjur, pag. 264. 
- 1865. 
Anm. Att Keyserlings och Blasii Arvicola ratticeps är till arten 
identisk med Nilssons Lemmus medius, är påtagligt, då man jemför deras 
beskrifningar, och ännu mera då man jemför förstnämnde författares ofvan 
citerade utförliga beskrifning med arten sådan den förekommer hos oss. 
Identiteten har derföre med rätta sednare blifvit antagen af Blasius sjelf 
(Naturgeschichte) -samt af J. F. Brandt C. J. Sundewall 2) hade redan 
förut påpekat denna identitet, men dock funnit den tvifvelaktig af det 
skäl, att Arvicola ratticeps skulle vara "från södra Eyssland," då Lemmus 
1) Der nördliche Ural und das Kiistengebirge Pae-Choi; Bemerkungen 
iiber die Wirbelthiere des nördlichen europ. Kusslands, besonders des nörd- 
lichen Urals, pag. 37. — 1856. 
2) Öfversigt af Kongl. Vetensk. Akad:s Förh. 1845 (tr. 1846), pag. 191. 
