315 
ett särsldldt slägte^), äro de dereraot af en helt annan bygg- 
nad, som är mera öfverensstämmande med den hos slägtet Är- 
vicola, ehuru afvikande äfven från detta. 
Till detta slägte höra endast 3:ne säkert kända arter: Mi/o- 
des lemmiis (Linné), M. ohensis Brants; v. Middendorff, och 
M. scJiisticoIor^ Lilljeborg, från de nordligaste delarne af Eu- 
ropa, Asien och Norra Amerika. Sannolikt tillkommer Mus 
(Myodcs) lagurus^ Gmelin; Pallas, från Stora Tatariet, och en 
eller annan art från Norra Amerika. Deras egentliga hemland 
äro ^elltrakterna och tundrorna i den högre norden, der de i 
allmänhet förekomma periodiskt. Sedan de, tillfölje af deras 
hastiga och starka förökning, på någon trakt blifvit så talrika, 
att de börja hotas med brist på tillräckliga födoämnen, utvan- 
dra de derifrån på en gång så helt och hållet, att ej en enda 
återstår. Under dessa sina vandringar, som i allmänhet företa- 
gas i någon viss riktning, uppträda de i massor på ställen, der 
de eljest icke förekomma, och det är dessa migrationer som 
sedan urminnes tid ådragit dem uppmärktamhet af inbyggarne 
och naturf orskarne , då de derunder ofta anställa stor förödelse 
å åkrar, ängar och betesmarker. Den ena anförda arten, M. 
schisticolor, är olik de andre derigenom att den , såvidt man har 
sig bekant, håller sig i lägre liggande trakter inom tallskogens 
region, och ej på högflellen eller tundrorna. Den företager dock 
vandringar, liksom de. Med undantag af sistnämnde art, hvars 
fötter äro mera utbildade för lopp, äro de ej snabba i sina rö- 
relser, och kunna derföre lätt upphinnas, då de försöka att fly 
undan. De äro ilskna, och sätta sig till motvärn, då man vill 
taga dem. Deras föda består uteslutande af vegetabilier. De 
föröka sig hastigt , dels derföre att de på kort tid blifva aflings- 
skickliga, och dels derföre att de utan tvifvel, liksom de andre 
sorkarne, yngla mera än en gång om året. Då man på olika 
tid under sommaren träffar små ungar, är detta mera än san- 
nolikt. Yi hafva under sommaren 1843 på fjellen mellan Gud- 
brandsdalen och Österdalen i Norge både i början af Juni och 
i slutet af Augusti träffat smärre ungar af ijell-lemmeln (Myodes 
lemmus). De gräfva sig gångar i mossan och på ringa djup i 
jorden, och tillreda der sitt bo af sönderbitet gräs, löf, fina 
1) Systematisk Öfversigt af de Gnagande Däggdjuren, Glires; inbjud- 
ningsskrift till PhilosopMse Doctors-Promotionen 1866, sid. 23. 
