344 
kring 2 alnar. Närmast detta är det utdöda Trogontlierkm 
Cuvieri och den nu lefvande bäfvern (Castor fiber). Af slägtet 
Castor äro några få fossila arter kända från tertiärformationen 
i Europa och N. Amerika. Den nu lefvande bäfverns tillvaro 
sträcker sig emellertid äfven långt tillbaka i tiden. Lemningar 
af den hafva blifvit funna tillsamman med Mastodon ^ Elcx>lias 
priniigcnhiS , Bhinoceros tidiorhimis , ITippopotanms major , 
Hycena spelcea m. fl. utdöda djur i bengrottor och i söttvattens- 
bäddar från slutet af tertiärformationen. 
Bäfverdjurens hela byggnad ådagalägger, att de företrädesvis 
äro bestämda till att röra sig i vattnet. De dyka och simma 
med största skicklighet, men röra sig deremot otympligt på 
land. De komma dervid ej synnerligen fort, och bakdelen af 
kroppen har en egen vaggande gång, lik sjöfoglarnes. Deras 
stora och klumpiga kropp, som i sin allmänna form har någon 
likhet med sälarnes , deras korta och till jemförelsevis ringa del 
fria extremiteter, och den betydliga skillnaden uti storlek mellan 
de främre och bakre af dessa äro orsaker till detta sednare. Den 
betydliga tyngden af kroppen, de stora, med fullständiga sim- 
hinnor försedda bakfötterna, och den mycket musculösa, breda 
och till större delen nakna svansen (stjerten) äro orsaker till 
det förra. Då de simma, hålla de merendels framfötterna under 
hakan. De besitta emellertid en ganska stor rörlighet i fram- 
fötterna, och de begagna derföre dessa ej uteslutande såsom 
ställflyttningsorganer, utan äfven såsom händer, hvarmed de ut- 
föra diverse komplicerade förrättningar såväl vid deras byggnads- 
arbeten som vid transporter af byggnadsmaterialier, födoämnen 
m. m. Icke sällan gå de på bakfötterna under det att de bära 
bördor i framfötterna. Underarmens båda ben äro rörligt för- 
enade med hvarandra , och ehuru capitulum radii icke är rundt , 
rör det sig dock emot en liten rotida å öfverarmens yttre con- 
dyhis^ och underarmen bör följaktligen äga någon förmåga af 
pronation och supination. Denna de främre extremiteternas 
duglighet till diverse förrättningar harmonierar med bäfverdju- 
rens jemförelsevis högt utbildade intelligens, som uppenbarar sig 
uti det sätt, hvarpå de tillreda sina boningar och deras omgif- 
ningar. Dessa egenskaper hafva gifvit dessa djur i biologiskt 
hänseende en särdeles framstående plats inom djurverlden, och 
ådragit dem naturforskares och andras uppmärksamhet sedan 
uråldrig tid. Deras så kallade instinkter åberopas med rätta så- 
