e365 
och vester ora bergen i Oregon, Washington, Californien och 
Nevada äro bäfrarne ännu talrika. Norrut går bäfvern så långt 
trädvegetationen sträcker sig. 
I Yi finna således af dessa uppgifter, att bäfvern ännu, oak- 
j tadt alla de förföljelser, för hvilka den isynnerhet under närva- 
\ rande sekel varit utsatt, är ett bland de däggdjur, som hafva 
den vidsträcktaste geografiska utbredningen. Den har dock under 
[ föregående tidsperioder varit vida mera allmänt utbredd än nu, 
I och detta i förening med dess höga geologiska ålder, och högt 
ii utbildade intelligens gör den till ett af de mest intressanta 
i däggdjuren. Med afseende på dess allmänna förekomst inom 
Sverige under äldre tid få vi nämna, att enligt S. Nilsson 
i (Skand. Fauna) icke sällan skeletter af bäfrar finnas i södra 
Skånes torfmossar; och ofvan hafva vi omnämnt ett ovanligt 
stort cranium af bäfver, som blifvit funnet i en sådan. I Skåne 
i| har bäfvern mycket tidigare — sannolikt redan före den histo- 
riska tiden — blifvit utrotad, än i Småland, hvarifrån framl. 
: Prof. C. P. Thunberg, enligt hvad af Prof. S. Nilsson anföres i 
I Skandinavisk Fauna , för omkring 60 — 70 år sedan hade erhållit 
den sista bäfvern. Enligt en oss meddelad uppgift af framl. 
Medic. Cand. A. J. Wetterberg förekom bäfvern ännu i början 
af detta sekel vid Moråns utlopp vid sjön Moren i Tveta socken 
af Calmar län, äfvensom vid Morebo i Mörlunda socken, och 
Lilla Akerhult i Virserums socken, allt af samma län. Detta 
anföres äfven af Gabriel Chr^lius Möjligen hade den af 
Thunberg erhållna bäfvern blifvit tagen vid något af dessa ställen. 
Enligt hvad som äfven anföres i Skandinavisk Fauna, utvisar den 
gamla Östgöta landskapslagen från slutet af 13:de seklet, att 
' bäfrar på den tiden förekommo inom Östergötland. Samma för- 
hållande är det med Vestgöta lagen. Enligt Philos. Doct. C. 
RuD. Sundström^) funnos bäfrar ännu 1842 vid Tröselfven i norra 
delen af Karlskoga socken i Nerike, och hade der byggt hus. 
1) "Försök till en Landskap sbeskrifning om Tuna läns Sewedes och 
Asbolands häraders fögderi uti Calmar Höfdingedöme", tr. 1774, Cap. 53, 
3:dje §, pag. 134, der det heter: ''att Bjurar syntes vid Moråns utlopp ur 
sjön Moren på Kantebo egor i Tveta socken; annars äro dessa djur här 
sällsynta." 
2) Svenska Jägareförbundets Nya Tidskrift, 3:dje årgången, 1865, 
pag. 149. 
