377 
alla koloniens medleraraar deltaga nti dess underhåll i mån af 
beliofvet. Morgan är eljest icke böjd för att antaga något ko- 
loniallif. 
Då de på land gå på alla fyra fötterna, bildar ryggen en 
svag båge; men då de stå stilla, böja de den mera. De gå 
aldrig baklänges. Deras snabbaste lopp är galopperande, och 
de kunna dermed komma temligen fort, ehiim en hund lätt 
hinner upp dem. De gå temligen ledigt på bakfötterna, bärande 
diverse föremål mellan framfötterna och under hakan; men 
de transportera smärre stockar och grenar m. m. på landet 
äfven ofta på det sättet, att de hålla dem med tänderna 
och bära dem på skuldrorna. På grund af den rörlighet, 
som framfötterna äga, äro de i stånd att med dem utföra 
diverse komplicerade förrättningar. Morgan säger, att de med 
dessa fötter handtera en käpp lika händigt, som en men- 
niska gör det med sina händer. Såsom gräfvande djur be- 
gagna de dessutom framfötterna och till dels äfven bakfötterna 
till gräfning. De förra och framtänderna äro dervid de förnäm- 
sta redskapen, och bakfötterna begagnas till att kasta undan 
den uppgräfda jorden. Då de i vattnet transportera stockar, 
jord, stenar o. d., simma de endast med bakfötterna, och hålla 
dessa föremål med framfötterna och hakan, liksom på landet. 
Endast när de simma under vattnet, begagna de äfven svansen 
för att göra denna simning eller dykning så mycket mera snabb , 
och de skola dervid, enligt indianernas utsago, röra svansen 
ungefär på samma sätt, som man rör åran, då man i aktern 
af en båt dermed framdrifver denne, eller vrickar den, som 
man benämner det. Derjemte tjenar svansen under simningen, 
genom verticala rörelser, till att underlätta hufvudets höjning 
eller sänkning i vattnet, och den bidrager då äfven till krop- 
pens vändning och riktning åt diverse håll. När de blifva 
skrämde, gifva de, såsom signal åt andra bäfrar, ett mycket 
starkt slag med svansen i vattnet, så att det kan höras lång 
väg. Då de bygga sina hyddor och dammar, bruka de då och 
då gifva starka slag med densamme, för att hårdare packa och 
sammanpressa mudderet och jorden, och i detta hänseende har 
svansen visserligen till en del betydelsen af en murslef, ehuru 
den dock icke för öfrigt begagnas såsom sådan. I allmänhet 
begagnas framfötterna icke vid simningen, och då bäfvern sim- 
mar i ytan af vattnet, gör han endast bruk af bakfötterna. 
25* 
