378 
Han simmar ganska fort, ehuru han icke skall simma så fort, 
som uttern. Då han blir skrämd, simmar han långa stycken 
under vattnet, samt uppsticker endast nosspetsen i vattenytan, 
för att hemta luft. De hafva icke någon förmåga att klättra, 
hvilket bevisas deraf, att de alltid fälla träden nära roten. Un- 
der detta arbete stå de vanligen på bakfötterna, derjemte äfven 
stödda af den muskulösa svansen. De stora framtäuderna äro 
dervid kraftiga redskap, och bäfvern kan med dem hugga ut stora 
stycken af veden. Man finner ofta sådana, som äro öfver 3 tum 
långa, och 1 eller IV2 D:o breda, och V* -^'-^ tjocka. De äro 
på inre sidan ojemnt konvexa. Man har ofta funnit af bäfrar 
fällda träd, som varit 18 tum i diameter, och t. o. m. någon 
gång större, ända till 3 fot. Vanligen äro dervid endast ett 
par bäfrar på en gång i arbete , stundom blott en enda. Enligt 
GisLER, kan en bäfver på 7* timma fälla en asp af 7* alns dia- 
meter. I N. Amerikas urskogar får man ofta under aftnarne i 
bäfvertrakterna höra de fallande trädens brak. Morgan uppgif- 
ver, att man under en afton mellan timmarne 7 och 12 hört 19 
träd falla. När trädet faller, rusa bäfrarne det fortaste de kunna 
ned i gölen , och återvända icke förr än efter en stund , då van- 
ligen hela familjen samlas för att afskära de användbara styc- 
kena af det. Vanligtvis fälla de träden så, att de falla upp 
emot landet, och icke emot vattnet, emedan de i förra fallet 
hafva lättare för att uppsöka och afgnaga de delar, som de 
vilja hafva. 
Bäfverns födoämnen bestå uteslutande af vegetabilier, ehuru 
GisLER anför ett exempel, då en i en ålkista fångad bäfver 
skulle hafva slukat fisk. Hans föda utgöres hufvudsakligen af 
bark af diverse slag af sådana löfträd, som fälla löfven, men 
under vintern skall han , enligt Green , äfven förtära unga furu- 
träd. Dessutom äter han, enligt Morgan, mot slutet af vintern 
sjelfva veden. På träden äta de icke den tjocka grofva barken 
på stammarne. När bäfvern blir gammal, blifva framtäuderna 
slöa och utslitna, och han kan då knappt lifnära sig. När han 
blir så utgammal, skall han ofta, enligt indianerna, blitva dö- 
dad af sina yngre kamrater. Enligt desamma skall han blifva 
12—15 år gammal, men sannolikt blir han äldre. Till vinter- 
förråd samla de under hösten en stor mängd afbitna käppar och 
grenar med frisk bark , hvilka de på flera ställen i sin göl fästa 
vid bottnen djupt ned i vattnet, bildande mer eller mindre stora 
