390 
kortare än den yttersta. Den 4:de tån är den längsta. Från 
armbågen går till midten af kroppssidan en temligen stor hud- 
flik eller diiplicatur af huden , som kan till en viss grad ut- 
spännas. En liknande hudflik förefinnes mellan kroppsidan, strax 
bakom den förre, och låret, d. v. s. vid ljumsken. Dessa hud- 
flikar synas tydligt, då håren blifvit afplockade Att svansen 
är tvåsidigt hårig, synes tydligast på dess undre sida. Dess 
hårbetäckning är något längre emot dess spets, och längst på 
sidorna. Spenarne äro 2:ne par, af hvilka det ena paret har sitt 
läge ungefär på midten af bröstet , och det andra paret på buken 
strax bakom bröstet-). Hårfällen är tät och fin, och under 
vintern ganska yfvig. — Färgen ofvan och på kroppssidorna är 
gråbrunaktig , och under hvit , med skarp färggräns. På ryggen , 
och kroppssidorna och yttre sidorna af extremiteterna äro håren 
ringlade af hvitaktigt, svart och rostbrunt, och på sidorna af 
hufvudet af svart och blekt rostgult. Öfre sidan af nosen, 
främre sidan af underarmen, och till dels öfre sidan af bakföt- 
terna äro ljust rostbruna eller roströdaktiga. Större delen af 
öronens hårpenslar och framfötternas öfre sida, yttre sidan af 
bakfötterna, och basen af deras tår ofvan äro svartaktiga. Ofvan 
hvardera munvinkeln är en mindre tydlig rostgulaktig fläck. 
Hakan är hvitaktig. Den hårbevuxna delen af nosspetsen är 
mörkt rostgulaktig, derigenom att den har inblandade svartak- 
tige hårspetsar. Större delen af underarmens inre sida är hvit. 
Inre sidan af underbenet är till dels rostgulaktig. De långa 
håren på svansen äro ringlade af rödbrunt, eller brunt, och 
svart, så att det svarta emot svansspetsen är öfvervägande , men 
spetsarne af de yttersta håren vid svansspetsen äro rödbruna. 
En sannolikt yngre cT, skjuten d. '-^Vn Upsala, var ofvan 
mera grå, nästan endast med brun anstrykning på öfre sidan af 
hufvudet , och midt åt ryggen. Öronen framtill och öfre sidan af 
framfötterna äro rödbruna, och öronpenslarne äro rödbrunaktiga. 
1) Att dessa hudflikar kunna utspännas, och till en viss grad göra 
tjenst såsom en fallskärra , hafva vi erfarit , då vi sett ekorrar frän topparne 
af höga träd kasta sig till marken med utsträckta extremiteter och svans, 
och dervid komma genom luften med tydligen modererad fart, samt stå på 
fötterna, då de kommit till marken, och strax vara färdiga att springa 
derifrån. 
2) Å det här beskrifna exemplaret voro spenarne mycket små, hvilket 
bevisar, att det varit ungt, och ännu icke fortplantat sig. 
