431 
kanter på de båda af emalj omslutna tuberna, hvaraf den är 
sammansatt, och af hvilka den bakre är betydligt mindre än 
den främre, den sednare dock å yttre sidan med spår till köl. 
Både yttre och inre sidan af denna tand har en djup långsgå- 
ende grop. 
Nordharen är ett för alla under namn af haren välbekant 
djur, som förekommer allmän, ehuru mer och mindre talrik, 
från Skåne till Nord-Cap. Af dess båda hos oss förekommande 
varieteter förefinnes mohären (^Lep. canescens Nilss.) företrädes- 
vis i de sydligare delarne af Sverige, och i Norge nästan en- 
dast i Jäderen, och saknas helt och hållet i de nordligaste de- 
larne af Sverige och Norge; och fjellharen {LeiJ. horealis Nilss.) 
förekommer isynnerhet från och med Svea Land norrut, och 
endast denne i de nordligaste delarne af Sverige och Norge. 
Enligt C. J. SuNDEWALL träffas den förra varieteten någon gång 
ännu sä nordligt, som i Jemtland i trakten af Storsjön, och 
enligt C. J. Gripenberg ^) skall den en gång vara fångad i trak- 
ten af Söderhamn. Vi hafva sett exemplar af denna form ut- 
bjudas till salu i Upsala af norrländska handlande, med upp- 
gift, att de varit från Ångermanland. Den är dock redan i 
trakten af Stockholm, enligt S. Nilsson, vida mindre talrik än 
den sednare. Enligt C. K. Sundström äro båda varieteterna 
ungefär lika allmänna inom Örebro län. Enligt uppgift af Stu- 
der. K. Linroth är fjellharen den vida allmännaste inom Werm- 
land. Enligt G. A. Tiselius ^) förekommer flellharen mera säl- 
lan inom Kalmare län än mohären, och i Westergötland skall 
det, enligt uppgift af Cand. K. Olsson vara samma förhällande. 
Inom Skåne är, enligt S. Nilsson och äfven enligt våra egna 
iakttagelser, mohären den vanliga formen af nordharen, och 
^ellharen endast en och annan gång förekommande; men enligt 
hvad vi ofvan hafva anfört, hafva vi med säkerhet iakttagit, 
att Qellharen födes inom Skåne, och således icke, såsom det 
uppgifves i Skandin. Fauna, endast der förekommer under vin- 
tern. Yi känna dock icke, huruvida det af oss derstädes iakt- 
tagna yngre individet haft båda eller någondera af föräldrarne 
af samma varietet. Då den så ytterst sällan der anträffades, 
att vi på flera år endast erforo 3:ne fall af dess förekomst på 
1) Tidskr. för Jägare och Naturforskare 1834, pag. 1077. 
2) Bidrag till kännedomen om Örebro läns Vertebratfauna , pag. 9. 
3) Bidrag till kännedom om Östra Smålands Vertebratfauna, pag. 15. 
