445 
tanden har i allmänhet 2:ne rötter, samt stundom mellan dem en 
liten supplementarrot. Ju mindre hälen är utbildad , ju större rof- 
tanden är, och ju skarpare dess skärande kanter äro , desto mera 
rofgirigt är det rofdjur, som dermed är utrustadt. De mellan 
roftanden och hörntanden varande kindtänderna, som, liksom rof- 
tanden i öfverkäken, äro dentes prcemolarcs ^ äro i allmänhet 
mindre än roftanden, och tilltagande i storlek bakåt, och den 
främsta är stundom alfallande. Deras antal är vexlande. Den, 
eller stundom de 2me första hafva enkel, och den eller de andra 
dubbel rot. Deras krona har vanligen en mer eller mindre skarp 
och ofta hoptryckt central spets , och ofta (isynnerhet på de bakre) 
bakom denne en eller ett par afsatser eller taggar, och stundom 
äfven en sådan framom densamme. De främsta af dessa tänder 
äro stundom helt små och trubbiga. Ehuru af mindre betydelse 
än roftänderna, äro dock naturligtvis äfven de verksamma vid 
rofvets sönderstyckning. Man har stundom kallat dem falska 
kindtänder, eller dentes prcemolares i inskränktare mening, 
eller ock mellantänder, tillfölje af deras läge mellan hörntanden 
och roftanden. Yi vilja föredraga den sednare benämningen, såsom 
den mest lämpliga. Den eller de bakom roftanden varande kindtän- 
derna — endast saknade i underkäken hos katt- och hysenfamiljerna 
samt Cryptoproctiderna — och som till antalet är en eller tvenne , 
någon gång^) undantagsvis 3:ne, hafva en mer eller mindre ut- 
bredd och knölig krona, tillfölje hvaraf de fått benämningen 
knöltänder. De hafva en till fyra rötter; en rot t. ex. har 
knöltanden hos katten , och fyra rötter har den bakre öfre knöl- 
tanden hos björnen. Dessa tänder tjena till att söndermala eller 
krossa ben och andra fastare delar af deras animaliska föda, 
eller och vegetabilier, för dem , som lefva till någon större eller 
mindre del af sådana. Ju mindre och fårre dessa tänder äro, 
desto större är rofgirigheten; och hos dem, som lefva till dels 
af vegetabilier, äro de, åtminstone i öfverkäken, större än rof- 
tanden. Afståndet mellan kindtandraderna framtill i underkäken 
är i allmänhet något mindre än i den öfre , och den förre käkens 
mellantänder och roftänder glida derföre, då käkarne tillslutas, 
mera rofgirigt, än de nu lefvande formerna af denna familj. Denna roftand 
liknar för öfrigt mest den öfre mjölkroftanden hos nu lefvande FelidcB, och 
den har endast 2:ne rötter. (E. Owen: Odontography, vol. I, pag. 492 & 493.) 
1) Hos slägtet Megalotis, Illig. (Megal. lalandn) inom hundfamiljen 
förefinnas 3:ne dylika tänder å hvarder^ sidan i båda käkarne. 
