448 
tydlig crista deltoidea externa^) ^ som så småningom sänker sig 
nedåt benet. Båda miderarmbenen äro skilda, och strålbenet 
har mer eller mindre förmåga af roterande rörelse emot arm- 
bågbenet. Uti handlofven äro ossa naviculare S lunatum sam- 
mansmälta, och os pisiforme är stort och baktill utstående. 
Främre extremiteten har vanligen 5 fullständiga fingrar. Bäcke- 
net har höftbenet längre än sittbenet, samt å yttre sidan fram- 
till konkavt, men i allmänhet der föga utåt böjdt. Apcrtura 
pehis är temligen stor, och symplmjsis osshim puhis är fullständig. 
Tuhercidum ileop>ed'incBum är ej starkt utstående och stundom 
otydligt. Lårbenet är stundom något längre, stundom något 
kortare, och stundom ungefär lika långt som underbenet och i 
allmänhet icke af någon betydligare tjocklek. Skillnaden uti 
längd dem emellan är icke betydlig. Det förra är stundom 
rakt, och stundom något litet framåt böjdt, och af en mer eller 
mindre smärt och långsträckt form, med corpus eller midtel- 
stycket trindt. Trochanter major är mycket större än tr. minor ^ 
men dock föga eller icke högre (ofta lägre) än ledhufvudet, 
som sitter på en tydlig hals. Trochanter 3:tms saknas -). Af 
underbenets båda ben är vadbenet alltid distinkt, och aldrig 
nedtill sammansmält med skenbenet, samt föga kortare än detta 
sednare. Antalet af vristens ben är i allmänhet det normala, 7. 
Ästragahis har den främre ändan (caput) tvär. Tårnas an- 
tal är stundom 5, och stundom 4. Vi hänvisa för öfrigt till 
den ofvan, sid. 42 och följande lemnade beskrifningen öfver 
hundens och vargens skelett, hvilket, i öfverensstämraelse med 
hvad W. H. Flower yttrat ^) , torde kunna betraktas såsom den 
mest allmänna typen för rofdjursskelettet. 
1) Vi hafva ofvan, pag. 63, kallat denna rygg crista deltoidea , derföre 
att enligt Bendz (Physiol. Anatomie af Huuspattedyrene , pag. 659) en mu- 
skel (musc. scapularis externus), som motsvarar den bakre och yttre delen 
af musculus deltoideus hos raenniskan, fäster sig ptå den; men då vanligen 
benämningen crista deltoidea anses synonym med den af spina tuberculi 
majoris, torde det vara lämpligare att kalla den crista deltoidea externa, 
derföre att den har sitt läge utanför den sålunda egentliga crista deltoidea 
s. spina tuberculi majoris, samt utåt begränsar det ruggiga, triangulära 
fält , som hos rofdjuren m. fl. förefinnes mellan båda dessa ryggar; och som 
vi vilja kalla area deltoidea. 
2) Både öfverarmbenet och lårbenet äro af en mera långsträckt form, 
än samma ben hos Ferissodactyla , Belhia och Fecora, samt hafva lägre 
tuherculum majus och trochanter major. 
3) Proceedings of the Zoological Society of London 1869, pag. 24. 
