467 
långt ifrån äro så stora, som man påstått, utan tvärtom äro ganska ringa, 
så synes det antagligt , att nämnde vildkatt äfven lemnat sin tribut till den 
ursprungliga uppkomsten af våra tamkattor. De af Blasius anförda karak- 
tärerna för den europeiska vildkatten , Felis catus Linné , äro : Svansen har 
ända till spetsen lika lång och tät hårheklädnad, och innanför spetsen 3:ne 
breda, fullständiga mörJm ringar, samt på den inre hälften 3 eller 4 sma- 
lare, undertill ofullstmidiga dylilca ringar. Näsbenen sträcJca sig längre 
tillbaka mellan pannbenen än öfverkäkshenen. Pannbenen stå baktill i 
omedelhar beröring med tinningbenen. Gomhålen vid bakre kanten af 
mellankäksbenen äro rundade , och föga längre än breda. Kroppslängden 
23 tum (rhml.); svansens längd 11 t. 6 lin. Härtill kan läggas, att färgen 
ofvan är rostgulaktigt grå, och under rostgulaktig, och långs ryggen är ett 
svartaktigt band, på hjessan 4 långsgående smala D:o, och på öfre delen af 
kroppssidorna och på extremiteterna mer eller mindre tydliga mörka tvär- 
streck , m. m. *) 
I afseende på de af Blasius för Felis catus gifna karaktererna få vi 
för det första anmärka , att den , som är hemtad från svansens yfvigare hår- 
beklädnad, icke är så vigtig, som man i allmänhet ansett den för att vara, 
emedan man på förvildade tamkattor, som länge lefvat i fritt tillstånd , har 
tillfälle att iakttaga, att denna hårbeklädnad är vida yfvigare än på de 
tama, om än icke fullt så yfvig, som på Felis catus. Denna iakttagelse 
hafva vi sjelfve gjort på dylika kattor, som vi skjutit. Derigenom är det 
tydligt , att det vilda tillståndet , som såsom Nilsson i Skandinavisk Fauna ^) 
yttrar, har föranledt en starkare utveckling af hela djuret , och således äfven 
af dess hårbetäckning , är grunden till denna skiljaktighet mellan Felis catus 
och tamkatten. Uti proportionen mellan svansens längd och kroppslängden 
är der ingen skillnad. Nilsson omnämner en tamkatt, hvars kroppslängd 
var 22 tum vkm., och svansens längd 10 t. D:o ; och således har denne katt 
haft en kortare svans än F. catus, enligt de af Blasius gifna måtten. Den 
var äfven föga mindre än den sednare. De vigtigaste karaktererna äro utan 
tvifvel de, som äro hemtade från craniet. Eörande dessa hafva vi redan 
anfört, att den, som Blasius tyckes anse för den vigtigaste, nemligen 
pannbenens beröring med ossa squamosa, icke alltid är konstant hos F. 
catus; och den af domesticationen verkade degenerationen har derföre möj- 
ligen kunnat helt och hållet upphäfva den hos denna arten i tamt tillstånd. 
Den tamkatten tillkommande karakteren i detta afseende är ej heller kon- 
stant. A Marklinska museet härstädes förvaras ett craniura af en gamma] 
tamkatt, som i detta afseende på den ena sidan har tamkattens och på den 
andra vildkattens karakter. De andra anförda karaktererna , uti proportionen 
mellan näsbenen och öfverkäsbenen , och uti formen af foramina incisiva. 
1) Enligt Jap. Steensteup ("Törvemosernes Bidrag til Kundskab om 
Landets (Danmarks) forhistoriske Natur og Kultur"; Beretning om Landt- 
mandsforsamlingen i Kiöbenhavn 1869, pag. 350) hafva ben af vildkatten 
blifvit funna i torfmossar i Danmark, utvisande, att han fordom der före-, 
kommit. Vi känna icke, att några sådana fynd blifvit gjorda hos oss. 
2) Däggdjuren, 2:dra uppl. pag. 122. 
