473 
ralbågen under den bakre zygapophysen. — Ländkotorna, som 
äro särdeles starka, äro till antalet 7. Alla hafva neuraltag- 
garne och sidoutskotten riktade framåt. Metapophyserna, ehuru 
små, äro tydliga på dem alla, äfvensom anapophyserna , med 
undantag af den sista. På den nästsista visa dessa sednare sig 
endast såsom ett par låga ryggar å bakre delen af den öfre 
bågens sidor. — Korsbenskotorna äro vanligen 3:ne, men stun- 
dom blott 2:ne. — Svanskotornas antal är något vexlande. Vi 
hafva funnit 21. Under en del af dessa finnas hsemapophysial- 
ben, fästade vid mer eller mindre tydliga hypapophyser — 
Af refbenen äro 9 par genom refbensbrosken fästade vid bröst- 
benet. Detta har 8 leder, med inbegrepp af processus ensi- 
formis. 
Extremiteterna: A skulderbladet bilda främre och öfre 
kanterna med hvarandra en trubbig vinkel och den förre är of- 
van bugten vid coJkim nästan rät. Äcromion är tillspetsad, 
och ett stycke ofvan spetsen har den ett bakåt riktadt bredt 
metacromialutskott. Froccssus coracoideus är liten. — Öfver- 
armbenet, som är något kortare än armbågbenet, är böjdt 
och hoptryckt upptill , med en trubbig men stor sxyina tiiberculi 
majoris , som upptill bildar dess främre kant. Tuherculiim ma- 
jus, som är hoptryckt, höjer sig något öfver ledhufvudet. Från 
dess bakre del utgår en låg, men skarp rygg (crista deltoidea 
externa), som slutar något ofvan benets midt, och der nästan 
förenar sig med spina tuberculi majoris , och således med denna 
omsluter ett aflångt triangulärt ruggigt fält (area deltoidea). 
Fossa anconcea är djup, men ej genombruten. Ofvanför con- 
dylus internus är ett smalt och aflångt hål (canalis supracon- 
dyloideus) för arteria cubitalis. Underarmens båda ben äro 
nästan lika tjocka och fria. Capitidum radii är rundadt- ovalt. 
Tiiherositas radii är stor. Carpus består af 7 ben, derigenom 
att ossa navicidare & lunatum äro sammanvuxna till ett ben. 
Tummen med klon räcker ungefär till ändan af den 2:dra tåns 
metacarpalben. Ä alla tårna är den nästsista phalangen på yttre 
sidan konkav, och klophalangen har vid basen en förlängning un- 
dertill, med hvars öfre sida den nästsista phalangen articulerar, 
och en mycket djup fals, samt är emot spetsen helt tunn. Klorna å 
1) W. H. Flower: An Introduction to the Osteology of the Mamma- 
Ha, pag. 63. - 1870. 
