504 
3:clje och 4:de tårna— som äro de längsta och ungefär lika långa 
— vida längre än skenbenet. Tarsen har de normala 7 benen. 
Språngbenet är snedt. — Os penis är mj^cket stort, böjdt och 
färadt långs större delen af dess längd. 
Tänderna. Öfverkäken: Framtänder na äro icke crenule- 
rade, och de yttersta äro ungefär dubbelt större än de mellersta. 
Hörntänderna hafva icke någon synnerlig längd eller storlek, 
samt äro släta. Mellantänderna äro å hvardera sidan 2me (de 
2:ne främsta dentes prcemolares). De stöta ej fullkomligt intill 
hvarandra, och betraktade från kronorna bilda de med hvaran- 
dra en mycket trubbig ingående vinkel; och den 2:dra har sin 
yttre sida något litet konkav, samt är mera än dubbelt större 
än den lista. Koftanden (den bakersta dens prcemolaris) har 
hälen sluttande eller stundom något litet uppstående, samt i 
jemnbredd med tandens främre kant. Knöltanden, som sitter 
innanför och bakom bakre kanten af roftanden, är transversell 
och smal i denna riktning, samt företer en yttre och en inre 
afdelning, som äro åtskilda genom en bugt. Den inre är något, 
men icke betydligt , bredare än den yttre , och båda äro knöliga. 
Den yttre företer i bakre kanten en liten bugt. — Underkäken: 
De yttersta framtänderna äro äfven här ungefär dubbelt större 
än de mellersta. De af 2:dra paret räknade frän yttre sidan, 
sitta bakom de andra. Hörntändernas främre kant företer något 
nedom midten en trubbvinklig böjning, då den betraktas från 
sidan. Mellantänderna äro å hvardera sidan 3me , af hvilka den 
3:dje är den bakersta dens prcemolaris. Koftanden, som är den 
lista dens niolaris^ har 3ine flikar, och innanför den mellersta 
finnes ej någon häl eller knöl. Knöltanden, som är helt liten, 
är ungefär lika hög, som roftandens bakersta flik eller afsats. 
Hermelinen är ett af våra allmännaste däggdjur, och före- 
kommer inom Skandinavien öfver allt från det sydligaste Skåne 
till det nordligaste Norge, både på fastlandet och öarne. På 
flellen i Norge hafva vi anträflat den ofvan skogsgränsen, och 
V. Fåtio uppgifver, att den på Alperna i Schweitz uppstiger ända 
till snöregionen. Utom Sverige och Norge förekommer den i 
hela Europa, norra och mellersta Asien ända till Kamtschatka 
och kusten af Ochotska Hafvet och på Aleutiska öarne , och , enligt 
J. E. Gray, med några obetydliga formvariationer, i norra Afrika 
och i Norra Amerika; så att den är ett af de däggdjur, som i 
allmänhet hafva den vidsträcktaste geografiska utbredningen. 
