509 
i hela Europa, norra och mellersta Asien, samt i Norra 
Amerika. 
Till lefnadssätt och fortplantning öfverensstämmer den med 
föregående, och är lika, om ej mera, liflig, snabb, vig och 
rofgirig , som den. Af alla rofdjur är den , jemte ett par andra 
af samma slägte, det minsta; men den är i proportion till sin 
storlek utomordentligt rofgirig och stark. Man har t. o. m. 
uppgifvit, att den stundom dödat kaniner^), hvilka den förföl- 
jer i deras underjordiska hålor. Enligt C. N. Hellenius (anf. 
st.) kommer den i Finland till byarne och boningshusen under 
vintern, för att söka rof, och återvänder till skogen tidigt om 
våren. Enligt samme författare skall den vara utsatt för för- 
följelse af hermelinen, hvilket sannolikt är orsaken till att den 
är mera sällsynt än denna. I Finland kallas den , enligt samme 
författare, Lumihko och LumitirJca. 
Underslägtet Putorius, G. Cuvier. 
Kroppen något mindre smärt och långsträckt, än hos föregående un- 
derslägte; och hårfållen med gröfre stickelhår; och färgen å undre kropps- 
sidan lika mörk eller mörkare än å den öfre, samt icke underkastad någon 
synnerlig förändring efter årstiden. — Craniet af äldre individer har hjern- 
kapseln bakom midten af inknipningen bakom pannan föga eller icke längre 
än den delen af craniet , som är framom denna midt. Processus 7nastoidei , 
samt proc. postorhitales å okbenen äro tydliga. Foramina carotica poste- 
riora äro belägna ungefär midt emellan hålen för tubce Eustachii och fo- 
ramina lacera postica. De öfre hörntändernas alveoler äro starkt utstå- 
ende å sidorna, och tillfölje deraf förete öfverkäksbenen bakom dem en 
djup bugt. 
Till detta underslägte räknas, enligt J. E. Gray, då det 
af honom uppställda slägtet Vison (Mustela lutreola såsom typ) 
deruti äfven inbegripes, 10 arter från Europa, Asien och Norra 
Amerika. Det är af samma geologiska ålder, som det föregå- 
ende. Ben af illern hafva blifvit funna i bengrottor tillhopa 
med dem af Vrsus spelceus, Hymna spelcea m. fl. utdöda djur. 
De hithörande vessledjuren äro i allmänhet större än de 
af föregående underslägte, samt af en något mera undersätsig 
kroppsform. Liksom de äro de särdeles rofgiriga, viga, snabba 
och lifliga, ehuru de, tillfölje af den något mindre smärta 
1) W, Thompson: The Natural History of Ireland, vol. IV, pag. 7. 
