510 
kroppsformen, icke äro så snabba och smidiga i sina rörelser 
som de. Ehuru de ingalunda uteslutande äro bundne vid vatt- 
net, såsom uttrarne, utan ofta träffas på långt afstånd från 
detta, äro de dock i allmänhet mera vattendjur än de af före- 
gående underslägte, och uppehålla sig derföre ofta i grannska- 
pet af källor och vattendrag, samt lefva ofta af sädana djur, 
som förekomma i vattnet eller dess grannskap, såsom fisk, kräf- 
tor, grodor m. fl. d. 
3. Mustela putorius, Linné. 
Illern eller HiUern. 
Oronspetsarne äro hvitaMiga. By g g en, hr opp s sidor na och 
buken med en guIhvitaJctig eller ljust grågulaldig nnder/äU, 
som mer eller mindre starkt framlyser under de svartaMiga spet- 
sarne af stickeViåren. Bröstet och extremiteterna äro svart- 
aktiga. — Ä craniet innehålles bredden af bidla ossea strax 
bakom den yttre öronöppningen ungefär l^/.y gånger i den- 
sammas längd, och den har i sin främre ända en tydlig bugt 
för hålet för tuba Eustachii. Ben bakre fria kanten af gom- 
benen har en trubbig ingående vinkel i midten Hos äldre 
individer äro hjernskålens sidor starkt sluttande från crista 
sagittalis, Ansigtsregionens öfre profilkontur är starkt slut- 
tande ned till främre näsöppningen. 
Mustela Putorius, Linné: Fauna Svecica, edit. 2:da, pag. 6. — 1761. 
Viverra foetens, C. P. Thunberg: Beskrifning på Svenske Djur, pag. 
15. - 1798. 
Mustela Putorius, A. J. Eetzius: Faunse Suecicse pars l:ma, pag. 21. 
— 1800. 
„ „ Pallas: Zoographia Eosso-Asiatica, vol. I, pag. 87. 
— 1811. 
„ „ S. Nilsson: Illurain. Fig. till Skandin. Fauna, 20:de 
haft. pl. 30. — 1840. 
„ Idem: Skandin. Fauna, Däggdj., 2:dra uppl. pag. 148. 
1847. 
Foetorius Putorius , J. H. Blasius : Naturgeschichte der Säugethiere Deutsch- 
lands, pag. 222. — 1857. 
„ „ A. E. Holmgren: Skandinaviens Däggdjur, pag. 199. 
— 1865, 
1) Skand. Fauna, Däggdj., 2:dra uppl. pag. 154. 
