537 
vårt grannskap är han, enligt Melchior, utbredd öfver Schleswig , Jutland, 
Fyen*), Langeland och Sarasö, men icke på Seland; och i Ryssland är han 
utbredd mot norden till Kurland, och enligt J. F. Brandt sannolikt till 
mellersta, men icke till norra Ural, och förekommer, enligt densamme, äf- 
ven i vestra Sibirien och i Caucasien. I Finland finnes han icke. 
Stenmården förekommer både i skogs- och bergstrakter och på slätt- 
landet, och han håller sig isynnerhet gerna uti eller i grannskapet af men- 
niskoboningar, för att passa på tillfällen att der bemäktiga sig diverse 
smärre husdjur. Man benämner honom på grund häraf ofta husmård. Han 
döljer sig under dagen på höskullar, uti lador och andra uthus, uti ved- 
staplar, stenhögar m. m. d. , och är i rörelse under natten, för att söka rof. 
Isynnerhet anställer han ofta förödelse i hönshus och dufslag. Han klättrar 
med samma skicklighet, som föregående art; och denna egenskap i förening 
med lians stora rofgirighet gör honom till en mycket skadlig gäst i men- 
niskoboningarne , ehuru han stundom äfven förstör en mängd af den bruna 
råttan 
III. Slägtet Giilo, Storr. 1780. 
Kroppsformen är undersätsig, och temligen Jcort^ samt 
något hjÖrnlik , och extremitctcrna äro tjocka och starka , stib- 
plantigrada^ samt, liksom hos föregående slägte, icke synner- 
ligen korta. Fotsulorna äro ludna, men trampknölarne äro 
nakna. Nosen är temligen kort och trubbig, med naken spets. 
Ögonen och öronen äro små, och de sednare endast obetydligt 
utstående ur hårfällen. Halsen är af medelmåttig längd, tjock 
och föga smalare än hufvudet vid nacken. Svansen är kort^ 
och har yfvig hårbetäckning. — Å craniet, som är temligen 
kort och bredt, innehålles af ståndet mellan främre orbitalkan- 
ten och framkanten af mellankäksbenen ungefär 2:ne gånger i 
detsamma mellan postorbitalutskottet och bakre kanten af crista 
sagittalis. Nosen å craniet är kort. ■ Ansigtsregionens öfre 
profilkontur företer en tydlig men grund bugt framom pannan. 
Processus paramaswideits och mastoideus äro tydliga och ut- 
stående, och mellan dem är en vid bugt. Bullce ossece hafva 
tvär dimensionen större än den longitudinella, och hafva den 
yttre eller ty mpanalaf delningen nedplattad, samt tubformad 
yttre öronöppning, och foramen glenoideum är beläget utanför 
1) På Fyen skall den, enligt Melchior, vara så talrik, att den der 
i»v en landsplåga. 
2) Pallas beskrifver både i sin resebeskrifning och i sin Zoographia 
Bosso-Asiatica (vol. I, pag. 27) en bastard af tamkatt och stenmård. 
35* 
