538 
denne , vid dess främre Tcant. Foramen caroticum posterius är 
beläget vid inre sidan af hidla ossea^ och något närmare intill 
foramen lacerum posticum än intill hålet för tuba Eustachii. 
Orbitce äro små, och af ståndet mellan foramen lacrymale och 
spetsen af postorbitaJutsJwttet å pannbenet är mindre än 
pannans halfva bredd mellan spetsarné af postorbitalutsJcotten. 
Kindbågarne äro starta ^ och endast bahtill starkt böjda, och 
deras postorbitalutshott äro tydliga. UnderMJcens Jcronutshott 
är afrundadt vid spetsen^ och dess båda sidohalfvor äro sär- 
deles starha och höga. Skulderbladet är nästan rhomboidisht, 
med spina scapulce diagonalt ställd. — Tänderna förete i sin 
form mycken likhet med dem af si. Hycsna, och rof tänderna 
såväl som mellantänderna äro tjocka och starka. Mellantän- 
derna äro å hvardera sidan i Öfverkäken 3. 'ne, och å D:o i 
underkäken 4, ehuru den främsta i den sednare stundom är 
affallande å ena eller båda sidorna. Ben Öfre roftandens häl 
upptager icke hälften af dess kronas längd, och den öfre knöl- 
tanden, som är liten, är transversell, och har den inre af del- 
ningen föga bredare än den yttre. Ben undre rof tanden saknar 
knöl innanför dess mellersta tagg eller flik. 
Anm. I öfverensstäniinelse med J. E. Gray upptaga vi detta slägte 
inom underfamiljen Mustelince. Det afviker emellertid i flera afseenden från 
de föregående formerna af denna underfamilj så mycket, att det synes oss 
med fog kunna betraktas såsom typ för en egen underfamilj (Gulonince). 
Dess korta och undersätsiga kroppsform är helt olik de föregåendes smärta 
och långsträckta D:o. Den erinrar i någon mån om den af björnen. Craniet 
företer en skiljaktig form deruti, att det är kortare och bredare, med starkare 
kindbågar. Extremiteternas ben äro jemförelsevis något gröfre, och likna 
till någon del dem hos de gräfvande vesledjuren eller underfamiljen Melince. 
Skulderbladet har ungefär- samma subrhomboidiska form, som hos dessa 
sednare. Kindtänderna afvika genom större tjocklek, hvarigenom de äro 
mera dugliga till att krossa ben, samt i sin form mycket erinra om dem 
hos hysenorna. 
Till detta slägte hörer endast en lefvande art, vår jerf, 
Gulo borealis A. J. Ketzius, eller Mustela Gulo Linné, från de 
nordligare delarne af Gamla och Nya Verlden. En närstående 
fossil art eller form, G. spelaeus Goldfuss, funnen i åtskilliga 
bengrottor i Europa från slutet af tertiärformationen , är dess- 
utom känd. 
